Knihy edice Poradce pro praxi se věnují nejrůznějším tématům z oblastí komunikace, rozvoje osobnosti, budování kariéry a vedení lidí. Edice je určena jak profesionálům z řad odborných pracovníků, například lektorům, koučům, manažerům či personalistům, tak všem ostatním, kteří chtějí zlepšit své komunikační a jiné dovednosti.

Franz Hölzl, Nadja Raslan

Odvaha

Jak ji získat a více si užívat života

Franz Hölzl / Nadja Raslan, Mut – Wagen und gewinnen
Licensed edition by the Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Federal Republic of Germany, Freiburg, 2012
Lizenzausgabe der Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Bundesrepublik Deutschland, Freiburg 2012
Přeloženo z německého originálu knihy Franze Hölzla a Nadji Raslan „Mut – Wagen und gewinnen“
vydaného nakladatelstvím Haufe‑Lexware GmbH & Co. KG, Německo, Freiburg, 2012
© 2012, Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Munzinger Strasse 9, 79111 Freiburg
All Rights Reserved

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5214. publikaci

Překlad Lucie Hessová
Odpovědná redaktorka Mgr. Martina Němcová
Sazba Antonín Plicka
Počet stran 112
První vydání, Praha 2013
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Czech edition © Grada Publishing, a.s., 2013
Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-4782-8

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

Knihu ve formátu EPUB vytvořil Antonín Plicka

ISBN 978-80-247-8616-2 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8617-9 (ve formátu EPUB)

Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

O autorech

Franz Hölzl

Kouč, konzultant, licencovaný horský vůdce a autor odborné literatury. Ve své firmě „Berg und Führung“ (Hory a řízení) nabízí kurzy rozvoje řídicích pracovníků, týmů a organizací a rovněž outdoorový trénink, při čemž využívá zkušenosti a schopnosti z obou oblastí: z byznysu i hor. Deset let sbíral zkušenosti z oblasti řízení a prodeje ve velkých firmách a v roce 2001 začal sám pracovat jako poradce, trenér a kouč.

Více na www.bergundfuehrung.de

Nadja Raslanová

Koučka, trenérka, párová a rodinná terapeutka a autorka odborné literatury. V roce 1998 založila firmu Raslantraining – Systemische PersonalEntwicklung se zaměřením na řízení, týmovou práci a rozvoj organizací. Jako lektorka se věnuje vzdělávání koučů a poradců a spolupracuje s vedoucími pracovníky známých firem. Nabízí mimo jiné koučink v oblasti rozvoje řídicích kompetencí a osobního rozvoje, při němž využívá práci s koňmi.

Více na www.raslantraining.de; www.pferdundfuehrung.com

Předmluva

Odvaha se považuje za ctnost, o kterou stojí za to usilovat. „Odvážné rozhodnutí!“ – to zní obdivně. Odvážní lidé slouží jako vzory. Ve skutečnosti vede mezi odvahou a domýšlivostí jen tenká hranice. Ty, kteří byli „příliš odvážní“ a jimž přílišná odvaha spíše uškodila, ostatní litují – ale neobdivují. Mnoha lidem však odvaha i naděje chybí a mají pocit: „Kdybych měl více odvahy, dokázal bych věci hodné obdivu.“

Co nám brání být odvážný? Míru odvahy určuje náš duševní postoj. Každý může být odvážný podle svých individuálních možností! Předpokladem je realisticky odhadnout své síly. Jinak se odvaha stává hazardem!

Prostřednictvím tohoto průvodce se seznámíte se svými osobními „úrovněmi odvahy“. Dozvíte se, jak je můžete posunout výš. Naše tipy vám pomohou vypořádat se s překážkami a bloky. Naučíte se, jak odvážným způsobem využívat svoji intuici a rozum. Skutečně odvážní lidé nemají slepou důvěru ve vlastní schopnosti. Skutečně odvážní lidé jsou schopní správně odhadnout rizika a možnosti.

Pro Fabiana a Hannah – důvěra, naděje, odvaha!

Nadja Raslanová a Franz Hölzl

1 Trocha odvahy nezaškodí!

Odvážné jednání je vnímáno různě – vždy záleží na konkrétní situaci ana kulturním prostředí. Aco je riskantní, ještě zdaleka nemusí být odvážné.

Vtéto kapitole se dočtete:

•proč odvaha vtýmu či skupině podléhá určitým pravidlům,

•co odlišuje odvahu od domýšlivosti,

•proč by podstupování rizik mohlo vést ke zvýšení kvality života,

•jak naše chování ovlivňuje výchova arole pohlaví,

•jaké konkrétní kroky musíte podniknout, abyste byli odvážnější.

1.1 Příběhy odvahy – neníodvaha jako odvaha

Odvaha má mnoho podob. Někdy vyžaduje odvahu zdánlivá maličkost, třeba někomu něco otevřeně sdělit, jindy je třeba se odvážně do něčeho zapojit. Jedno je jisté: spolu sodvahou získáváme větší manévrovací prostor atím ivíce svobody anezávislosti.

1.1.1 Odvaha vtýmu

‖ Příklad

Nový vedoucí oddělení zorganizoval krátce po svém povýšení soustředění týmu vlanovém centru. Členové týmu při tom museli překonávat lanové překážky ve výšce cca 10m. Cílem soustředění bylo posílit důvěru vtýmu amotivovat pracovníky. Služebně nejstarší pracovník Antonín Pšenička má strach zvýšek. Většinu překážek, kdy byl jištěný ze země, zvládl dobře. Závěrečným úkolem však bylo zdolání „skokanské věže“, tedy vyšplhat na devět metrů vysoký avratký kůl apoté zněj – jištěný svým týmem – seskočit dolů. Za podpory kolegů („Tondo, to zvládneš!“) aze strachu, aby nebyl za zbabělce, se Antonín Pšenička pustil do šplhání. Když se dostal do dvou třetin výšky sloupu, ztuhl anemohl ani nahoru, ani dolů, auž vůbec se nedokázal pustit. Situace se vyřešila, až když za ním vylezl jeden ztrenérů. Teprve pak se Antonín, zbrocený potem atřesoucí se po celém těle, dostal opět dolů na zem.

Antonín Pšenička „příliš“ odvážně nedbal na svoje obavy apochyby. Existuje pro to mnoho možných důvodů:

•nechtěl zklamat kolegy,

•měl strach ze selhání,

•chtěl sám něco dokázat,

•chtěl získat uznání amít pocit sounáležitosti,

•akonečně nechtěl ztratit tvář před novým šéfem.

Apřestože celá akce se seskokem zkůlu nakonec dopadla dobře, cena za odvahu byla vysoká. Místo obdivu vzbudil soucit. Kolegové ašéf získali dojem, že Antonín Pšenička nedokáže správně odhadnout svoje schopnosti. Místo aby si zvýšil sebevědomí, utvrdil se ve svém přesvědčení: „Tonedokážeš!“

Co znamená odvaha vtýmu

Ze sociální psychologie víme, že se ve skupinách chováme jinak než osamotě. Usilujeme opocit sounáležitosti auznání. Své jednání zvelké části přizpůsobujeme tomu, aby nás ostatní měli rádi. Můžeme tak vysvětlit skutky avýroky jednotlivců, jež jsou vrozporu s„vnitřním přesvědčením“. Abychom neriskovali svou příslušnost ke skupině, potlačujeme své vlastní potřeby aobavy. Často nás ktomu vedou dvě otázky:

•Přijme mě tým, když budu jiný?

•Co se stane, když se nepodřídím týmovým pravidlům?

Vdobrých týmech se srozdílností jeho jednotlivých členů nakládá otevřeně. Ijednotlivec sodlišnými názory cítí, že do týmu patří. Vprostředí, kde nemusí skrývat své nedostatky, je ipro ty bázlivé snazší se samostatně rozhodovat, kdy budou odvážní, akdy ne.

! Někdy vyžaduje větší odvahu něco neudělat než něco udělat! Odvaha vtýmu znamená nesplnit očekávání druhých, pokud nám vtom brání vlastní přesvědčení či obavy.

1.1.2 Odvaha, nebo domýšlivost?

‖ Příklad

Vsrpnu 2002 vylezl profesionální horolezec Alexander Huber bez jištění za tři hodiny stylem free solo severní stěnou na Cima Grande vDolomitech. Tato cesta je isjištěním považována za jeden znejobtížnějších výstupů vAlpách. Pět dní se na výstup připravoval slanem, při čemž si cestu několikrát vyzkoušel. Zkoumal při tom každé obtížné místo azkoušel si potřebné postupy. Po takové přípravě věděl, kterým chytům může důvěřovat akde hrozí nebezpečí. Přesto byla při této akci jedna věc jasná: isebemenší chyba by mohla znamenat pád atedy jistou smrt! Byl to odvážný čin, nebo neslýchaná lehkomyslnost?

Vzhledem ktomu, že se známý extrémní horolezec těšil pozornosti veřejnosti, rozpoutal jeho výstup kontroverzní diskusi: „Je Alexander Huber hrdina, nebo blázen?“ Názory se pohybovaly od naprostého odmítnutí („Tenčlověk je úplný šílenec.“) až po obdiv („Fantastický výkon.“). Jeho vlastní vyjádření znělo: „Nejsem žádný hazardér. Mnoho lidí si myslí, že my horolezci nemáme vůbec strach. To je nesmysl. Strach je důležitý pro přežití. Kdybych vhorách lezl úplně beze strachu, netrvalo by dlouho azřítil bych se dolů.“

To nezní, jako když mluví hrdina – ale ani blázen. Spíš jako někdo, kdo ví, jaká rizika podstupuje avědomě snimi nakládá.

Má vůbec smysl srovnávat se, co se týče odvahy, sextrémním horolezcem? Ano, má! Protože žádná „stupnice odvahy“ (od 0 = zbabělec až po 10=hrdina) neexistuje. Nejsem méně odvážný jen proto, že jako příležitostný horolezec lezu jištěný na laně. Životní rozhodnutí, jako je založení rodiny, přece často vyžadují více odvahy, než potřebuje profesionální horolezec při své „jednodenní akci“.

Buďte odvážní bez přílišné domýšlivosti

Jak se staví „profesionální odvážlivec“ kvýzvám, jež stojí na hranici jeho možností? Základem je výrazná schopnost sám sebe dobře odhadnout.

•Čeho jsem schopen dosáhnout?

•Kde pro mě začíná nebezpečí?

•Jaké jsou mé přednosti?

•Jaké mám nedostatky?

•Jak výrazná je moje sebedůvěra?

•Jsou mé schopnosti pro tento úkol dostačující?

Rozhodujícím aspektem je ipříprava scílem nic neponechat náhodě.

•Jaké konkrétní požadavky jsou na mě kladeny?

•Jaká jsou rizika?

•Jak se sriziky vypořádám?

•Vjakém poměru jsou pro mě šance arizika?

Většina odvážných lidí sama sebe za odvážné neoznačuje. To ovšem nemá nic společného se skromností. Protože „odvážní“ vědí, jaké jsou předpoklady pro to, být odvážný:

•výrazná schopnost vnímat sebe sama,

•schopnost analyzovat asoustředit se,

•preciznost avytrvalost.

! Odvaha neznamená jednat beze strachu, ale strachu navzdory! Jestliže dospějeme kzávěru, že je pro nás riziko vdaném případě příliš vysoké, může „jednat“ také znamenat vědomě nic neudělat. Naše obavy je třeba vnímat abrát vážně. Pokud signály, které náš strach vysílá, ignorujeme, nejsme odvážní, ale lehkovážní!

1.1.3 Odvaha riskovat

‖ Příklad

Jana Novotná pracuje deset let vrychle rostoucí rodinné firmě. Počet pracovníků se za tuto dobu zvýšil ze 47 na 710. Každý rok se otevírají dvě až tři nové pobočky. Se svými znalostmi adlouholetou příslušností kfirmě patří Jana ke zkušeným pracovníkům. Práce ji baví aje kfirmě naprosto loajální. Inadřízení se zdají být spokojení. Negativní ohlasy na své pracovní výkony tedy téměř nezná. Mimoto využívá každou příležitost kdalšímu profesnímu vzdělávání. Je tu jediný háček: Jana Novotná by ráda postoupila na kariérním žebříčku výše. Faktem ale je, že ji „přeskakují“ iméně zkušení kolegové. Pro nově otevřené pobočky firma hledá vhodné regionální vedoucí. Jana Novotná marně čeká na to, že jí místo nabídnou. Nezbývá než se oněj aktivně ucházet. Na to jí ale chybí odvaha! Postupně uní narůstá nespokojenost sprací, sjejí situací anakonec není spokojená ani sama se sebou.

Jakkoliv je její nespokojenost pochopitelná, dávat vinu nadřízeným afirmě nijak nepomůže. Na druhou stranu se tu jedná oskutečné dilema:

Nic nepodnikat

Být aktivní

Neucházet se omísto adál snášet frustraci.

Ucházet se omísto aeventuálně být odmítnuta.

Možných obav, které nám brání odvážně se vydat novými cestami, je mnoho:

•Strach zodmítnutí: Když se omísto nebudu ucházet, nemohou mě ani odmítnout!

•Strach zreakce kolegů: Co tomu řeknou kolegové, když mě nepřijmou. Aco když mě přijmou?

•Strach znepříjemností: Nebudu od svých šéfů požadovat příliš, když se budu oto místo ucházet?

Během své koučské praxe jsme častokrát zažili, že lidé byli se sebou nespokojení proto, že jim chyběla odvaha vydat se novými cestami nebo udělat pravděpodobně riskantní rozhodnutí. Nespokojenost situaci potom ještě zhoršuje. „Už teď jsem vpotížích. Anavíc mi chybí odvaha stím něco udělat.“

Podstupujte rizika pro lepší kvalitu života

„Riskuje každý, kdo dlouhodobě neriskuje,“ říká spisovatel Martin Bernard Reisenberg. Jestliže považujeme za riziko izhoršení kvality života, potom tento výrok platí dokonale. Jde tedy oto se pro riskování vědomě rozhodnout. Měli bychom tedy vědět, jak přesně vypadají naše možnosti:

1.Jaké mám možnosti?

2.Jaké šance jednotlivé možnosti skrývají?

3.Jaká rizika jsou stěmito alternativami spojená?

4.Jak odhaduji rizika pro mě osobně?

! Není možné se nerozhodovat. Ikdyž nic nedělám, rozhoduji se: pro nicnedělání! I„nicnedělání“ má ovšem nějaký důsledek, aproto je vkaždém případě lepší se následky svých rozhodnutí důkladně zabývat. Apoté brát odvážně vpotaz rizika.

1.2 Odvaha na pozadí kultury avýchovy

‖ Příklad

Vnaší dnešní relativně bezpečné společnosti se vyžaduje odvaha jiného typu. Ta spočívá vpřekonávání každodenních výzev: zajištění zaměstnání, měsíční splácení hypotéky, urovnávání konfliktů spartnerem, udržování sociálních aspolečenských kontaktů amnoha dalších.

‖ Příklad

1.2.1 Odvaha avýchova

1.2.2 Je snad všechno gender?

Cvičení: Role pohlaví

Vyhodnocení: Role pohlaví

1.3 Odvaha nad zlato

‖ Příklad

1.3.1 Recept na odvahu

•sebedůvěra,

•zkušenost,

•plánování,

•jednání.

! Zjisti, kde jsi akam chceš. Udělej si plán. Apak se do toho pusť!

Sebedůvěra: Zjistěte, kde jste (část 1)

Zkušenost: Zjistěte, kde jste (část 2)

Plány: Zjistěte, kam jdete

Akce: Apak se do toho pusťte!

•Odvaha má mnoho aspektů. Ve skupině může odvaha znamenat nesplnit očekávání druhých.

•Aby se odvaha nezměnila vlehkovážnost, musíme brát vážně své obavy arealisticky odhadnout své schopnosti.

•Kdo nepodstupuje žádná rizika, snižuje svoji kvalitu života, protože inicnedělání má své následky!

•Kultura avýchova formují naše odvážné chování aurčují, co vlastně vnímáme jako nebezpečí.

•Kdo chce získat odvahu, musí si namíchat koktejl ze čtyř přísad: posilovat sebedůvěru motivováním sebe sama, analyzovat špatné zkušenosti, plánovat cíle apustit se do jejich realizace.