Vlastě
a její vlasti

Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Igor Saveljev

Velká kniha léčitelství

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Přeložila Ivana Kuglerová

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5514. publikaci

Odpovědná redaktorka Amaya Marie Tomanová
Sazba Filip Říha
Návrh a grafická úprava obálky Michal Němec
Počet stran 304
První vydání, Praha 2014

Přeloženo z ruského originálu Игорь Савельев: Книга исцеления, М.: Агентство «ФАИР», 1998, ISBN 5-88641-121-6.

Original edition © Igor Saveljev, 1998
Czech edition © Grada Publishing, a. s., 2014
Cover photo © Barbora Jirsová, 2014

Vytiskla Tiskárna V Ráji, s. r. o., Pardubice

ISBN 978-80-247-4785-9

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann.

ISBN 978-80-247-9219-4 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-9220-0 (ve formátu EPUB)

SLOVO AUTORA

Svět, ve kterém žijeme, je čím dál tím nesrozumitelnější. Nerozumíme ani sami sobě – chceme žít lépe a být zdravější, ale výsledek je často opačný. Navzdory tomu, co si přejeme. Lidstvo se dlouho učilo pochopit a vylepšit svůj život, učilo se, protože jak známo, vědění přináší světlo, kdežto neznalost temnotu. Ale dopadlo to jinak: „učenců“ je čím dál tím víc, ale světla v našem životě ubývá. „Učené“ lidstvo se nezbavilo „svrbění“ bojovnosti. „Učené“ lidstvo trpí „syndromem chronické nevyzbrojenosti“, neustále navyšuje počty nebezpečných druhů zbraní a vyvíjí nové a nové. „Učené“ lidstvo také vytváří technologie, ohrožující samotnou jeho existenci a vedoucí k „pověstným“ katastrofám jako je Černobyl, ozónová díra a další tragédie. Copak může vést naše poznání ke světlu, když čím dál tím více opouštíme říši Světla a upadáme do područí Temnoty a neznalosti?

Tak například medicína. Farmakologie a medicínská technologie jsou téměř dokonalé, a přitom nás neustále přemáhají nemoci, jak ty známé, tak i ty dříve nepoznané. Tak tak se bráníme kardiovaskulárním chorobám, prakticky nedokážeme léčit většinu onkologických onemocnění, začínáme si zvykat na všemocnost nespoutaného AIDS – Syndromu získaného selhání imunity… Kde jsme ho vůbec získali? Čím jsme si zasloužili takový trest? Ostatně, čím jsme si zasloužili i další nemoci, které dosahují na ubohém lidstvu řady smutných rekordů a vítězství? A aby toho nebylo málo, vykukuje zpoza zad AIDS hladový chřtán další choroby – CFS – Chronického únavového syndromu, který je, podle slov lékařů, horší než sám AIDS. Jak se říká, zachraň se kdo můžeš! SOS! Zachraňte naše duše!

Už dávno víme, že všechno geniální je jednoduché. V tomto výkřiku, který se jakoby bezděčně vydral z hrudi lidstva a stal se okřídleným „SOS – Zachraňte naše duše!“ (Save our souls – pozn. překl.) – se odráží nejen volání a prosba o pomoc. V SOS se skrývá i nápověda – především naše duše jsou tím, co musíme zachránit. Nevím jak pro koho, ale pro mě je „Zachraňte naše duše!“ geniálnější než „sto svazků partajních knížek“ (Majakovskij, Plným hlasem – pozn. překl.) klasiků „vítězné ideologie“.

Domnívám se, že hluboký smysl – pochopení našeho „já“ – je ukryt v následujících slovech Vladimíra Vysockého:

Zahynu, jako to pírko uragán mě z dlaně smete,

Na saních mě vlečou tryskem bílým sněhem bílým jitrem,

Zpomalte mí diví koně, klidným krokem zvolna jděte,

Cestu k poslednímu soudu jen o pár vteřin protáhněte!

Každého z nás jako to pírko „smete z dlaně uragán“, pokud nepochopíme smysl své existence, svého života. A abychom ho pochopili, musíme se přestat pachtit, musíme se zastavit a zamyslet se, poprosit své „koně“, své myšlenky, aby šli „klidným krokem“ a protáhli tak naši cestu k poslednímu soudu. Řekne se to samozřejmě lehce, ale udělat to, realizovat tento úmysl je mnohem složitější, protože jak napsal další básník, Vladimír Majakovskij: „V životě tomto umříti těžké není, je mnohem těžší život vytvářet.“ Protože nad každým člověk jako Damoklův meč visí výkřik: „Chceme vzhůru a vpřed!“ Samozřejmě nemluvím o kariéře – pro normálního, rozumného, svou roli v životě si uvědomujícího člověka „vzhůru“ znamená nahoru, k Vyššímu Rozumu, k Bohu.

A žíly se rvou, chceme vzhůru a vpřed!

Jenže na pravoboku i na levoboku,

I nad náma houpe se, na každém kroku

spí rohatá smrt.

Zkusme se bez ironie zamyslet nad okřídleným rčením „záchrana tonoucích je v rukou samotných tonoucích“, a aby „hrůza neroztrhala naše duše“, pojďme se sami k sobě obrátit s následujícími básníkovými slovy:

Zachraňte naše duše!

I křik náš zní už hluše.

Zachraňte naše duše!

Spěchejte k nám!

Snad signál není rušen:

I S-O-S zní hluše.

Na cáry hrůza duše

Už trhá nám!

V této knize se, ostatně jako vždy, snažím pomoci svému bližnímu jako sobě samému. Zachránit nejen svou duši a skrze ni zbavit své fyzické tělo nemocí, ale pomoci duším i fyzickým tělům svých bližních. S tím, jak chápu duši v duchovno-fyzické rovině, se milý čtenáři ještě seznámíš. Nebudeme předbíhat. Mám pocit, že právě teď je důležitější něco jiného – proč jsem se po vydání své první knihy „Karmaenergetičtí upíři“ pustil do další práce?

Zavolala mi Věra Aleksejevna Zorina a znovu, poté, co absolvovala další lékařskou kontrolu, mě potěšila. „Na své srdce radši ani nemyslete“ – to jí sdělili „lékaři“. Jenže jak mohla nemyslet na své srdce, když jí v mládí odhalili srdeční vadu a po třiceti letech jí diagnostikovali kardiosklerózu? Po prvním cyklu mé léčby lékaře, kteří do té doby už tři roky pečovali o zdraví Věry Alexejevny, šokovala nepřítomnost kardiosklerózy a po dalších dvou a půl letech zmizela i srdeční vada. Lékaři nedokázali pochopit, co se stalo – jeden člověk a hned dvě senzace! Ale senzace to jsou pro ně, pro lékaře, ne pro nás – mastičkáře a „šarlatány“.

Další příklady: Natalija Vladimirovna Kartašova devět let trpěla ekzémem. Dnes má pleť na rukou a obličeji jako nemluvňátko.

Saša Burďajev, deset let, sedm let se neúspěšně léčil u známého psychiatra. Nemoc která jemu i jeho rodičům ničila život, se podle medicínských statistik považuje za nevyléčitelnou: syndrom generalizovaných tiků, neboli podle jména svého objevitele Touretteův syndrom. Pro tuto chorobu je charakteristické množství tiků, to jest mimovolních pohybů různých svalových skupin, především v oblasti obličeje a rukou. Pro bioenergetiku se tato nemoc ukázala léčitelnou, syndrom opustil svého „svěřence“ poté, co se s pomocí bioenergodiagnostiky povedlo určit příčinu jeho vzniku. A to se netýká jenom Saši, uzdravili se i jiní mí pacienti, včetně seniorů, kteří od raného dětství trpěli tímto syndromem.

Mohu uvést stovky příkladů diagnostiky a léčby různých neméně závažných a hrozivých nemocí. Choroby mizely bez skalpelu nebo použití farmakologických prostředků. Jediným mým instrumentem je lidová medicína. A postupy, kterých lidová medicína využívá s velkým úspěchem, většinou nevyžadují nic jiného, než hlavu a ruce léčitele. Kořeny této metody se nachází v dávné minulosti. To až dnes nazýváme léčitele módními slovy jako senzibil, bioenergoterapeut, bílý mág a podobně. Dříve se takovým lidem říkalo prostě zaříkávači, alespoň v Rusku. Anebo ještě jednodušeji – dědové a báby.

Co se názvosloví týče, Slovník ruského jazyka S. I. Ožegova charakterizuje zaříkávače jako „lékaře samouky, využívající vlastní primitivní postupy, často s použitím kouzel“. A v mé oblíbené a často citované Velké sovětské encyklopedii (VSE) z brežněvovských dob se píše, že léčitelství jsou „od pradávna všem národům známé primitivní způsoby léčení, obyčejně provázené různými rituály“. Dále se VSE vyjadřuje otevřeněji: „Nevědomky využívaje metody a způsoby vědecké medicíny, zaříkávač mění léčbu v primitivní, občas i zločinné šarlatánství…“ A v hesle o lidové medicíně se píše, že „se rozšířila především mezi nemajetným obyvatelstvem; podstatný vliv na ni měly pověry a mystické představy, otevírající cestu léčitelství.“

Nebudu se hádat ani s touto moudrou encyklopedií, ani s těmi, kteří dnes zastávají názor tehdy uznávaný. Naneštěstí je takových lidí pořád ještě hodně.

Chci, aby se čtenář po přečtení mé knihy sám rozhodl, jestli je v lidové medicíně, léčitelství a bioenergoterapii místo pro šarlatánství, pověry a mystické představy. Doufám také, že mé osobní zkušenosti a zkušenosti mých kolegů budou někomu k užitku. A to nejen lékařům a léčitelům, ne jenom „šarlatánům“, ale i těm, kteří se chtějí zdokonalovat, kteří si na základě svých znalostí a schopností rádi vytváří vlastní názor na každou otázku.

V roce 1996 jsem vydal knihu „Bioenergetika v léčitelství aneb zaříkávání bez mystiky“ ve které jsem čtenářům sliboval pokračování (druhou knihu), obsahující postupy a metody (více než 100) léčení onemocnění soustav a orgánů lidského organismu. Od té doby vyšlo několik mých děl, například „Syndrom chronické únavy, uřknutí a uhranutí“ a „Bioenergie pro ženy – jak se stát královnou“. V první z těchto knih jsou podrobně probrána v názvu zmiňovaná témata. V díle „Jak se stát královnou“ jsou uvedeny konkrétní metody léčby nejrůznějších onemocnění, s nimiž mám jako léčitel rozsáhlé zkušenosti.

„Velká kniha léčitelství“, kterou má můj drahý čtenář právě v rukou, představuje nejen podstatný doplněk ke knize „Bioenergetika v léčitelství aneb zaříkávání bez mystiky“, ale je i naplněním mého slibu – přináší konkrétní návody na léčbu nejrůznějších nemocí.

Domnívám se, že tato kniha může být praktickým nástrojem nejen pro léčbu sama sebe, ale i při poskytování lékařské pomoci ostatním. K tomu potřebujete splnit jen tři podmínky: chtít, snažit se a mít vůli. Domnívám se, že tyto kvality jsou plně dostačující, abyste se naučili v knize popsané techniky a metody vedoucí k uzdravení.

Nevěříte? Dobrá, tak co malý vstupní test? Nejdříve si musíte sednout nebo lehnout. Uvolněte se. Soustřeďte se na tři body ve svém organismu: temeno hlavy, střed sluneční pleteně a poslední (spodní) obratel kostrče. Pozorně a klidně proneste po slabikách dvě „kouzelná“ slova: „špun-de“ a „štun-de“. Naučte se je vyslovovat právě takto – po slabikách. Označte tři zmíněné body ve svém organismu následujícími číslicemi: poslední obratel kostrče – 1, střed sluneční pleteně – 3, temeno hlavy – 7.

„Načrtněte“ dva pomyslné kruhy nebo ovály. První kruh, „špun-de“, musí procházet skrze body 7 a 3. Druhý, „štun-de“ musí protínat body 3 a 1.

Začněte postupně otáčet každým z těchto pomyslných kruhů (oválů) ve směru hodinových ručiček (rovina obou kruhů je kolmá na rovinu těla) a v duchu přitom vyslovujte zmíněné slabiky v následujícím pořadí: „špu-u-n“ (pozornost se soustředí na temeno hlavy a následně obloukem před hrudníkem klesá z bodu 7 „špun“ do bodu 3 „de“) – „de“ (vyslovujte i v duchu tvrdě; vaše vědomí se soustředí do bodu 3 – „de“, přičemž následně klouže obloukem za vašimi zády k temeni hlavy, tedy k bodu 7 – „špun“); „štu-u-n“ (soustřeďte se na kostrč, tedy na bod 1 – „štun“, a posléze přeneste pozornost obloukem za zády do bodu 3 – „de“) – „de“ (vědomí je ve středu sluneční pleteně, v bodě 3 – „de“ a následně klesá obloukem před břichem do bodu 1 – „štun“).

Takto postupně otáčíme dvěma kruhy: „špun-de-špun“ a „štun-de-štun“ Následně změníme oba kruhy ve sférické tělo – kruh nebo elipsoid.

A teď provedeme kontrolu – složili jsme vstupní test? Ti, u kterých cvičení vyvolalo v organismu (v duši i v těle) příjemné pocity, test splnili. Ti, kteří žádnou změnu nepocítili, prozatím v testu selhali. A ti, kterým vadí i pouhé čtení těchto řádek, mohou sami sebe uklidnit a sebejistě si říct, že autor se prostě zbláznil, že to, o čem píše, není nic jiného než šarlatánství, nic z „toho“ v přírodě neexistuje a existovat nemůže, protože proto. Tyto „nedočítače“ mám také rád, protože jak praví dialektika, zdrojem rozvoje je konflikt protikladů, příležitost k rozporům. Takže já „nedočítače“ vlastně potřebuji. Nepovažuji je za nepřátele, ale za oponenty, bez jejichž existence by bylo těžké se rozvíjet a růst. Ten největší nepřejícník se stejně skrývá uvnitř nás samotných. Což mi připomíná další poučnou píseň:

Jsem Jakovlev – stíhač, můj motor řve,

Nebe je celej můj svět.

Ale ten chlápek co ve mně se rve,

Si myslí, že řídí náš let.

V tomhle boji jsem junkerse sundal,

Dělal jsem s ním co jsem chtěl.

Jen ten chlápek co v kokpitu seděl,

Mi pěkně na nervy šel.

Včera tak tak mě mechanik slátal,

Dneska jdem na to zostra.

Ten v kokpitu jistou rukou kata

Mě do vývrtky poslal.

Na ocas se mi messerschmitt lepí,

Už schytal jsem spoustu ran.

Ale ten v kokpitu je snad slepý,

Žene mě na taran!

Co to zas zkouší? Tohle dopadne zle!

Já nechci na zemi spát!

Kašlu na to, kdo je teď tam nahoře,

Zkouším střemhlavý pád!

Jsem první a vzadu, čert aby to spral…

Kde je ten co letěl za mnou?

Támhle je, kulomet zas zaštěkal.

Tenhle nevzdá se snadno.

Co dělá ten blázen v mým kokpitu?

Kéž by tam pro jednou nebyl!

Přímo z přemetu žene mě nahoru,

Letíme rovnou k nebi.

Teď rveme se za dva, co dělat s ním mám,

Zas vnutil mi střemhlavý let.

Prej letec, tak ať si teď lítá sám!

Tohle je naposled.

Už nebudu pokorně poslouchat!

Slyšíš motoru vzteklej řev?

Puls mi šílí, takhle nesmím se hnát…

Došel benzín, má krev!

I mašina má svou trpělivost.

Ta má právě došla.

I ten blázen má zdá se konečně dost,

Praštil hlavou do skla.

Je mrtvej, tak konečně letím si sám,

Držím se přímého směru.

Jenže prudce se najednou propadám,

Tak tohle nevyberu…

Je škoda že sám jsem tak málo zvlád,

Snad jiný bude mít štěstí…

Ale i já jsem směl nakonec dát

Sokovi ránu pěstí.

Každý z vás určitě poznal Vladimíra Vysockého, jeho „Píseň letadla – stíhače“. A ti z vás, kteří si stejně jako letoun v písni říkají „nebe je celej můj svět“ a přitom se neshodnou s „letcem“ v sobě, se mohou spolu s ostatními čtenáři, kteří mi zůstali věrní, naučit čerpat energii a znalosti nikoliv od svého osobního „letce“, kterého odmítli poslouchat, ale od síly, kterou uznáváme a které se podřizujeme, když o sobě říkáme:

Klaním se Ti, Vyšší Rozume!

Klaním se Ti, Bože!

Jsem tvůj služebník!

A ti z vás, kteří prošli vstupním testem „špunde – štunde“ se na následujících stránkách dozvědí, jaké je praktické užití této metody a seznámí se s množstvím dalších metod a technik léčitelství.

KOSMICKÉ TĚLO ČLOVĚKA

JAK SE DOTKNOUT KOSMICKÉ ENERGIE

K zajištění normálního fungování lidského organismu využívá člověk energii z prostředí, ve kterém žije – to znamená, že dýchá, pije a jí. Odborníci předpokládají, že energie, kterou získáváme ze vzduchu, vody a potravy, představuje méně než čtvrtinu energie, kterou potřebujeme. Lví podíl na energetickém potenciálu člověka má kosmická energie (v pravoslaví nazývaná Boží blagodať, indickými jogíny prána). Především na této energii závisí ve značné míře normální činnost dýchací, oběhové, trávicí, endokrinní a dalších soustav a orgánů. Je také hlavním zdrojem využívaným při procesu myšlení a při psychické činnosti vůbec. Člověk je schopen uchovat si plné fyzické a duchovní zdraví i při relativně nízkém příjmu potravy a tekutin, pokud však dojde k přerušení normálního přívodu kosmické energie, je ohrožena funkce celého organismu, protože právě tato energie je určující pro zachování energetické hladiny člověka.

Je možné vnímat působení kosmické energie, ucítit ji, ujistit se, že existuje nejen teoreticky? Nebo ještě lépe, dotknout se jí, uvidět ji? Vnímáme působení různých přírodních sil – větru, deště, sněhu. Cítíme, chápeme a vidíme, jak na nás a na okolní svět působí sluneční energie. Ale jak ucítit sílu Vesmíru, jak poznat, že tato síla působí právě na nás? Věřím, že působení kosmické energie může pocítit každý, kdo absolvuje následující cvičení.

Vstaneme, uvolníme se a zavřeme oči. Představíme si, že skrz naši páteř prochází trubka, jejíž spodní konec je spojen s hadicí. Zavedeme tuto hadici do hlubin země, až do samotného žhavého magmatu. Horní konec trubky protáhneme vzhůru, až tam, kde není žádná atmosféra, a zasuneme do něj kónický trychtýř. Teď si představíme, jak skrze tento trychtýř vtéká do trubky světlá, čistá energie, prochází skrze naši páteř a odtéká hadicí do hlubin země. Právě to je kosmická energie, energie Vakua.

Pokud toto cvičení provedeme správně, za chvíli si uvědomíme, že skrze naše tělo prochází proud neznámé síly. Zpočátku můžeme cítit tlak na hlavu a na ramena. Potom s námi neznámá síla začne pohupovat, s rostoucí amplitudou. Pokud otevřeme oči a podíváme se na své dlaně, uvidíme, že se na nich něco změnilo: objevily se červené a bílé skvrny, cítíme tíhu. To je znamením toho, že jsme cvičení provedli správně – prošla skrze nás energie z vyšších vrstev Vesmíru a na našich dlaních vidíme na vlastní oči stopy doteku s touto energií. Stopy, které na nich jen tak nějaká činnost nezanechá.

Pokud prodloužíme cvičení ještě o deset, patnáct minut, ucítíme lehkost, pocit beztíže a zároveň klid a příval čerstvých sil. Negativní myšlenky mizí a nahrazuje je dobrá nálada. Pro začátek to není špatné, nemyslíte? A teď se sami rozhodněte, jestli stojí zato věnovat celých patnáct minut cvičení, jehož výsledkem je spokojenost a jistota, že „my to také dokážeme“.

Ti z vás, kteří se modlí k Bohu, ať už v kostele nebo doma, prožívají podobný stav. A to všechno proto, že energie Vakua neboli Boží blagodať, procházející skrze naše tělo, pohlcuje veškerou temnotu, všechnu špínu, očišťuje nás od působení ďábelských sil a odvádí tuto špínu skrze páteř, skrze kostrč, skrze hadici, kterou jsme si představili, hluboko do země. Nečistota shoří v ohnivém magmatu a změní se v popel, zatímco energie Vakua, která nepodléhá vlivu jakýchkoliv materiálních sil, zůstane celá a neporušená a nikam nemizí.

Při provádění tohoto cvičení zapojujeme svůj šestý smysl, své podvědomí. Zmíněnou energii Vakua pak využívají bioenergoterapeuti k léčitelství i v jiných životních situacích. Je to čistá, světlá energie, která člověka nijak nepoškozuje.

KDO JE SILNĚJŠÍ?

Podle dosažené energetické hladiny lze lidi rozdělit na několik stupňů:

Na prvním, nejnižším stupni se nachází jedinci nemocní, s narušeným zdravím, jejichž biopole je oslabeno a zdeformováno, zatímco biopole zdravého člověka je pružné, plné a má zřetelně eliptický tvar.

Na druhém stupni se pohybuje většina těch, kteří netrpí zjevnými příznaky nemocí, ale nejsou schopni vnímat své vlastní biopole ani biopole jiných lidí, případně zvířat, a různých dalších objektů živé a takzvané „neživé“ přírody.

Lidé, kteří dosáhli třetí energetické hladiny, jsou si vědomi vlastního biopole, stejně jako biopolí jiných lidí či zvířat a okolních předmětů. Takové jedince obvykle označujeme za senzibily.

Na čtvrtém stupni se nachází ti, kteří dokážou svou bioenergii ovládat a cíleně ji směřovat k libovolnému objektu. Této energetické hladiny dosahuje řada léčitelů, zaříkávačů, šamanů a vědem.

Lidé na pátém stupni dokážou kontrolovat rozmnožování svých tělních buněk. Na tuto úroveň se lze dostat jen usilovnou a vědomou snahou o zvýšení vlastního energetického potenciálu.

Na šesté hladině lze ovládat vznik a strukturu pohlavních buněk (vajíček a spermií) a zasahovat tak do předávané genetické informace. Této schopnosti dosáhnou jen nemnozí bioenergetici a léčitelé vyššího stupně.

Lidé, kteří se propracovali na sedmou úroveň, jsou schopni ovlivňovat psychiku jedinců na nižších hladinách. V této kategorii se nachází většina léčitelů vyššího stupně.

Osmé hladiny dosahují lidé, vládnoucí obrovským tvůrčím a ničivým potenciálem, který dokážou nasměrovat ke splnění svých přání. Pochopení smyslu či účelu dosažení této hladiny je přitom individuální, závisí na míře energetického rozvoje jednotlivce. Na této hladině se lidé také dokážou přemisťovat v čase (mimochodem, jasnovidectví se objevuje už na mnohem nižších stupních) a ojediněle i v prostoru (levitace) – a to zcela reálně. Ovlivňují také počasí a ekosystémy, zvyšují plodnost skotu, výnosy zemědělských plodin a podobně.

K přechodu jedince z jedné energetické hladiny na druhou dochází skokem, přičemž je třeba cílevědomě usilovat o zvýšení vlastního energetického potenciálu.

ANATOMIE A FYZIOLOGIE KOSMICKÉHO TĚLA ČLOVĚKA A VESMÍR

Zjednodušeně řečeno se lidský organismus skládá jakoby ze dvou těl: z viditelného, vnímatelného různými smyslovými orgány, hrubohmotného fyzického těla, a z neviditelného a pro mnoho z nás nevnímatelného jemnohmotného kosmického těla, které se obvykle nazývá biopole.

Biopole každého jednotlivce lze charakterizovat jeho rozměrem, hustotou a strukturou. Lidé, kteří jsou schopni vnímat své vlastní biopole nebo biopole druhých lidí, zvířat či takzvané „neživé“ přírody z něj mohou vyčíst řadu informací. Průpovídky a charakteristiky typu „je to tupec“, „vyniká ostrovtipem“ nebo „leží mi v žaludku“ pochází prapůvodně právě z pozorování biopole.

Přímo nad hlavou člověka totiž biopole vytváří energetický kužel, přičemž čím je jeho vrchol ostřejší, tím vyšší je intelekt daného jedince a naopak. A z biopole osoby, která na nás negativně působí, se vine černá energetická „hadice“, která mnohdy končí právě v našem žaludku.

Lidské biopole má svou anatomii a fyziologii. Jeho základními orgány jsou energetická centra, nejčastěji nazývaná čakry. Hlavních energetických center – tedy čaker – je sedm. Jejich primární funkcí je udržovat energetickou výměnu organismu s okolním prostředím. Ta probíhá na přesně vymezených kanálech s jasně danou frekvencí vibrací. Vibrační frekvence čaker je sice pro smyslové orgány většiny lidí nezachytitelná, ale právě na těchto kanálech a skrze čakry se uskutečňuje bazální spojení člověka se vším existujícím ve Vesmíru. Existují i vedlejší, pomocné čakry s dílčími funkcemi, jsou však podřízeny základní sedmičce. Proto lze bezpečně prohlásit, že pokud je sedm hlavních čaker plně funkčních, je v lidském organismu vše v naprostém pořádku, protože v takovém případě se i činnost pomocných čaker normalizuje.

Středy sedmi hlavních čaker se nachází na vertikální ose těla, procházející páteří, a s výjimkou první a sedmé čakry se promítají na přední a zadní stranu těla. Každá čakra má v organismu přesně stanovenou, neměnnou pozici a osobní charakteristiky: vibrační frekvenci, mantru (slabika, jejíž opakování posiluje čakru), solmizační slabiku (každá solmizační slabika odpovídá určitému tónu diatonické stupnice či notě, která tento tón označuje – autor nadále tyto pojmy volně zaměňuje – pozn. aut) a barvu.

Barvy mají prokazatelný vliv na lidské zdraví. Rudá působí povzbudivě na nervovou soustavu, stimuluje emoce, aktivizuje oběhovou soustavu a napomáhá při léčbě infekčních onemocnění, následků radiačního záření a poškození způsobených UV zářením.

Fuksin (rozalin) neboli červené trifenylmethanové barvivo anilinového typu, které má po rozpuštění ve vodném roztoku purpurovou až fialovou barvu, svým odstínem napomáhá dosažení emoční vyrovnanosti, stabilizuje krevní tlak a stimuluje činnost ledvin a nadledvinek.

Jasně červená také stimuluje činnost ledvin a nadledvinek, zlepšuje náladu, aktivizuje pohlavní orgány a zvyšuje krevní tlak.

Oranžová napomáhá léčbě plic a průdušek, stimuluje činnost štítné žlázy a žaludku, odstraňuje cévní spasmus a svalový třes a podporuje růst kostí.

Žlutá stimuluje činnost lymfatického systému a motorických a senzorických nervů, povzbuzuje trávení a tvorbu hormonů.

Tmavomodrá má antikarcinogenní účinky.

Jednotlivé čakry jsou spojeny s konkrétními orgány a soustavami, stejně jako s psychickými projevy, a zodpovídají za přesně stanovené funkce organismu. Na patologii v činnosti čaker proto můžeme usuzovat na základě různých potíží.

Múládhára (první čakra) se nachází mezi kostrčí a stydkou sponou, což znamená, že se promítá na hráz. Vibrační frekvence – 4, mantra – LAM, solmizační slabika – DO, barva – červená. Má pod kontrolou čich, vylučovací a pohlavní soustavu, svalovou činnost a pohybovou a opěrnou soustavu člověka. Čakra je zodpovědná za pozitivní a negativní projevy psychiky, zajišťuje psychickou stabilitu a sebevědomí. Patologická funkce první čakry se projevuje úzkostí a animálním strachem.

Svádhišthána (druhá čakra) se nachází ve spodní části břicha (3–4 cm pod pupkem). Má vibrační frekvenci 6, mantru VAM, solmizační slabiku RE a barvu oranžovou. Čakře podléhá močová soustava, pohlavní soustava, tlusté a tenké střevo. V psychice zodpovídá za projevy sexuality a zajišťuje reprodukci. Při narušení její funkce dochází ke vzniku sexuálních neuróz a k pocitu vnitřního diskomfortu.

Manipúra (třetí čakra) se nachází na úrovni sluneční pleteně (solar plexus – cca 3 cm nad pupkem), má vibrační frekvenci 10, mantru RAM, solmizační slabiku MI a její barvou je žlutá. Na starosti má žaludek, játra a žlučník. Odpovídá za sociální chování a zajišťuje činnost autonomní nervové soustavy. Při patologii ve funkci Manipúry vznikají nepříjemné pocity v oblasti sluneční pleteně a pocity ohrožení.

Anáhata (čtvrtá čakra) se nachází na úrovni prsních bradavek (2 cm nad mečovitým výběžkem), její vibrační frekvencí je 12, mantrou JAM, solmizační slabikou FA a barvou zelená. Kontroluje činnost srdce a oběhové soustavy, odpovídá za projevy vyšších morálních aspektů a pozitivních emocí. Její dysfunkce vede k depresím a poruchám kardiovaskulárního systému.

Višuddhi (pátá čakra) se nachází v hrdelní jamce (na úrovni sedmého krčního obratle). Vibrační frekvence – 16, mantra – HAM, solmizační slabika – SOL, barva – bleděmodrá. Pod jejím vlivem jsou průdušky a hlasivky, plíce, hltan, jícen, štítná žláza a příštítná tělíska. Odpovídá za tvůrčí a sociální projevy a intuici. Ovlivňuje schopnost estetického vnímání a tvůrčí schopnosti. Poruchy v její funkci vedou k nepříjemným pocitům v oblasti hrdla a k emoční labilitě.

Ádžňá (šestá čakra) se nachází na úrovni „třetího oka“ (1 cm nad kořenem nosu). Její vibrační frekvence je 96, mantra ÓM, solmizační slabika LA a barva tmavomodrá. Kontroluje práci spodní části mozku, levé oko, uši a nos. Odpovídá za spojení intelektu a psychiky, ovlivňuje myšlení a vůli. Je centrem jasnovidectví. Při patologii v její funkci dochází k poruchám CNS a k rozvoji psychických onemocnění.

Sahasrára (sedmá čakra) neboli Brahmův otvor (Brahma je v hinduismu vyšší božstvo, tvůrce světa) se nachází na vrcholku hlavy uprostřed lebky a je sídlem vyššího vědomí. V této čakře dochází k indukci proudů Božího působení skrze Ducha svatého. Člověk s probuzenou a otevřenou Sahasrárou získává vyšší duchovní moudrost. Vibrační frekvence – 972, mantra – AUM, solmizační slabika – SI, barva – fialová. Čakra kontroluje horní část mozku a pravé oko. Zodpovídá za vyšší psychické funkce a pod její vliv spadají vyšší duchovní a intuitivní jevy. Její dysfunkce vede k primitivní sociální percepci.

Skrze čakry dochází ke kontaktu biopole člověka s energiemi Vesmíru. První čakra je spojena s energií země, druhá s energií vody, třetí s energií slunce a ohně. Tři následující čakry jsou spojeny s různými vrstvami atmosféry: čtvrtá s energií nižší vrstvy atmosféry – s troposférou, pátá s energií stratosféry a šestá s mezosférou.

Výška troposféry kolísá od 8 až 10 km nad póly po 16 až 18 km na rovníku. Protože hustota vzduchu s nadmořskou výškou klesá, obsahuje troposféra přibližně 80 % veškeré hmoty atmosféry.

Stratosféra se nachází ve výškách od 16–18 km do 45–55 km nad hladinou moře. Ve stratosféře je menší množství par a větší množství ozónu než v troposféře. Nejvíce ozónu se nachází v takzvané ozónové vrstvě mezi 20 a 30 km.

Vrstva atmosféry rozprostírající se přibližně od 50 do 80 km se nazývá mezosféra.

S rostoucí nadmořskou výškou dochází jak ke snižování tlaku, tak i teploty. Na horní hranici troposféry je tlak desetkrát nižší, než na úrovni mořské hladiny, na horní hranici stratosféry tisíckrát nižší a na horní hranici mezosféry sto tisíckrát nižší. Teplota v troposféře klesá v průměru o 6 °C na kilometr, přičemž na její horní hranici je průměrná roční teplota -55 °C na pólech a -80 °C na rovníku. Ve spodní vrstvě stratosféry přestává teplota klesat a zůstává konstantní přibližně do 25 km. Následně teplota stoupá až na přibližně 0 °C v 55 km. V mezosféře teplota opět klesá od 0 °C na spodní hranici až po -90 °C na horní hranici.

Nejvyšší, sedmá čakra (Sahasrára) je spojena s energií Boha a Vyššího kosmického Rozumu. Z fyzikálního hlediska je to energie Vakua. Nepodléhá žádnému fyzickému působení, je nezávislá a všechny ostatní energie jsou jí podřízeny. Dokáže ovlivňovat veškeré stvoření. Záměrně jsou ji schopni využívat jen lidé, kteří jsou v kontaktu s vyššími silami.

Takto je tedy člověk skrze svá energetické centra – čakry – spojen s Vesmírem. Člověk je zcela zdráv, pokud tato vazba funguje normálně a pokud netrpí žádnými karmickými nebo dědičnými chorobami. Pak je pod ochrannou přírody, Vesmíru, Kosmu, Nejvyššího. Pokud jsou toky energie narušeny, dochází k rozvoji nejrůznějších nemocí a navíc je člověk vystaven působení jiných osob (uřknutí, uhranutí, očarování, prokletí) a může se stát upírem.

Do pěti čaker (druhé až šesté) vtéká energie skrze dvojici rotujících kónických trychtýřů. Jsou umístěny před tělem a za tělem, přičemž jejich špičky se setkávají v linii páteře. Vzhledem k tělu se otáčí ve směru hodinových ručiček, tedy proti sobě, tak, že se proudy energie jakoby vtáčí jeden do druhého a sytí tak energetická centra. Energie do první čakry směřuje ze země také skrze kónický trychtýř, ale jen jeden, otáčející se ve směru hodinových ručiček v ose páteře. Sedmá čakra (Sahasrára) je počátkem energetického proudění v lidském těle. Energie do ní vtéká také skrze kónický trychtýř s osou otáčení podél páteře. Trychtýř se otáčí ve směru hodinových ručiček, pokud se díváme na vrcholek hlavy seshora.

Do každého z trychtýřů se energie vlévá v podobě vířících proudů. Jejich počet stoupá od čtyř v případě první čakry po devět set sedmdesát dva v případě čakry sedmé. Vířící proudy vytváří odpovídající vibrační frekvence. Naladíme-li se na ně, ať už s pomocí fyzických nebo dechových cvičení, nebo v rámci práce s myslí, můžeme regulovat přítok energie do našeho organismu skrze biopole.

Každá z čaker je spojena s odpovídajícím energetickým tělem biopole, jehož rozměry překračují rozměry fyzického těla, přičemž energetické tělo každé následující čakry je větší, než energetické tělo čakry předchozí. Energie biopole vyšší čakry zároveň proniká energiemi biopolí nižších čaker. Energie biopole první čakry tedy proniká fyzickým tělem a přesahuje ho v průměru o 1,5 až 2,5 cm. Energie biopole druhé čakry proniká jak fyzickým tělem, tak energií biopole první čakry, které přesahuje v průměru o 3 až 4 cm. Okraj biopole sedmé čakry je od fyzického těla vzdálen nejvíce a jeho energie proniká všemi ostatními biopoli. Člověk je tedy zahalen v jakémsi kokonu ze sedmi vrstev, jehož tvar připomíná matrjošku.

Pokud biopole funguje normálně, trychtýře se otáčí jak mají a energie skrze ně bez překážek vtéká do energetických center, fungují všechny orgány a soustavy správně a rozvoj člověka probíhá jak ve fyzické rovině, skrze spodní tři čakry, tak v duchovní sféře skrze horní tři čakry. Čtvrtá čakra poskytuje energii pro rozvoj člověka v astrální rovině.

Normální funkce čaker a přísun energie jsou nezbytné, protože platí, že čím víc má člověk energie, tím je zdravější. Narušení energetické rovnováhy nebo zablokování přísunu energie jsou příčinami řady nemocí.

Už jsme mluvili o barvách energií různých čaker. Proč v tom případě nevidíme tyto barvy vyzařovat z lidského těla?

Pokud se pozorně zadíváme na lidské tělo, tělo zvířat, nebo na jakýkoliv předmět, všimneme si, že je kolem nich jakási aureola – cosi zářícího, vystupujícího mimo kontury objektu. Pokud jste to nikdy neviděli, pokuste se zadívat pozorněji. Většina lidí vidí světlý proužek, protože právě v blízkosti lidského těla se míchá všech sedm barev, které dohromady vytváří bílou. Záři ve větší vzdálenosti od lidského těla zahlédnou jen senzitivní jednici a jedinci s jasnovideckým nadáním.

Někdy dochází k mísení pojmů „biopole“ a „aura“. Biopole je biologické energetické pole člověka, které je součástí energetického pole Vesmíru. Nachází se jak v samotném fyzickém těle, tak i mimo jeho hranice.

Aura je ta část lidského biopole, která překračuje hranice fyzického těla. Na ikonách můžeme vidět aureolu, neboli svatozář kolem hlavy světců. Obvykle je zobrazena jako pravidelný kruh. Toto zobrazení aury na ikonách je symbolické, aura má ve skutečnosti, tak, jak ji vidí mnozí senzibilové, vejčitý – elipsoidní tvar jak kolem těla, tak kolem hlavy. Celé lidské tělo je jakoby uvnitř skořápky tohoto „vejce“.

Širší konec „vejce“ aury kolem hlavy se nachází přibližně ve výši ušních boltců, zatímco vrchní, užší konec je nad hlavou a splývá s užším koncem elipsoidu, který obklopuje celé lidské tělo.

Podle prastaré východní medicíny se energetický systém člověka neskládá jen z čaker, ale i z energetických drah neboli meridiánů, které vystupují na povrch těla v místech takzvaných akupunkturních bodů. Celosvětové rozšíření akupunktury a její účinnost potvrzují existenci energetických drah a akupunkturních bodů, v nichž lze mimo jiné naměřit i snížený elektrický odpor kůže. Průběh energetických drah přitom nesouvisí s průběhem nervů, tepen a žil.

Korejští vědci s pomocí elektronového mikroskopu objevili, že v lidském organismu existují velmi tenké trubičky – vlnovody – zvané nádí, které vytváří soustavu shodnou se soustavou meridiánů a v místech akupunkturních bodů jsou zesílené.

Ukázalo se, že lidským tělem probíhá kolem sedmi set milionů nádí, které se jako potůčky do řek sbíhají do tří hlavních kanálů, vedoucích podél páteře. Centrální, nejdůležitější kanál zvaný sušumná, vede skrz míchu.

Uvnitř sušumny se nachází ještě jeden kanál – vadžrá, a v té je umístěna ještě čitrá. Sušumná, vadžrá a čitrá prochází skrz všech sedm čaker. V šesté čakře (Ádžňá) se sušumná spojuje s dalšími dvěma nádí – s pingalou zprava a idou zleva. Oba tyto vlnovody začínají v mozku v sedmé čakře (Sahasrára) a končí v první čakře (Múládhára).

Všechny trychtýře, přivádějící energii k čakrám zezadu (tedy ze směru zad) jsou spojeny s pravou hemisférou a odpovídají za emoce. Nazývají se jangové. Trychtýře umístěné zepředu (ve směru hrudníku), se nazývají jinové a souvisí s levou hemisférou a jsou zodpovědné za logické myšlení.

Bioenergie, kterou člověk získává z okolí skrze čakry a také ze vzduchu, který dýchá, z vody, stravy a ze slunečního světla, se shromažďuje v čakrách v pasivním, „spícím“ stavu. Přesun kosmické energie z čaker do hlavních kanálů (sušumny, pingaly a idy) a do celého těla probíhá skrze nádí. Kosmická bioenergie je tedy jedním z nezbytných fyzických prostředníků, skrze něž dochází k výměnným procesům nejen v kosmickém, ale i ve fyzickém těle člověka.

Bioenergie, která je produktem pohlcené a „strávené“ kosmické energie a energie získané ze vzduchu a stravy, každých čtyřiadvacet hodin proteče skrz všech dvanáct párů klasických meridiánů, střídajíc přitom vždy po dvou párech jangové a jinové energetické dráhy. Maximální náboj je na meridiánu ve chvíli, kdy jím energie prochází, minimální po dvanácti hodinách, kdy prochází od něj nejvzdálenějším meridiánem.

Kromě fyzického těla, kterému se budeme podrobně věnovat v jiném místě, má člověk ještě sedm energetických těl, pronikajících fyzickým tělem a přesahujících ho, vytvářejíce tak auru biopole.

Fyzické tělo je základem fyzické existence člověka. Jsme schopni ho vidět a cítit našimi základními smysly. Vyzařuje bezbarvý svit, vznikající z organismem strávené kosmické energie, která prostupuje jeho tkáně a buňky. Tento svit lze vnímat s pomocí rukou a stanovit tak míru zdraví jedince. Navíc se na samotném fyzickém těle – na jeho kůži – odráží stav jeho vnitřních orgánů, a to jak zarudnutím či jinou změnou barvy, tak zhrubnutím, tvorbou šupinek, vřídků a podobně.

Éterné tělo je energetickým tělem, je však přesnou kopií těla fyzického. Siluetu fyzického těla přesahuje maximálně o 5 cm. Ačkoliv je tvořeno jemnější substancí než fyzické tělo (éterem – pozn. překl.), má stejnou strukturu, včetně orgánů a dalších částí. Éterné tělo je spojujícím článkem mezi fyzickým tělem a astrálními těly. Jeho barva kolísá od bleděmodré po šedou. V éterném těle citlivého člověka převládají modravé odstíny, zatímco u jedince fyzicky zdatného, atletického typu, odstíny šedé.

Astrální tělo je tvořeno subtilnější energií, než tělo éterné, a je také přesnou kopií fyzického těla. Je vlastně jakousi energetickou matricí fyzického těla a společně s éterným tělem podporuje veškeré funkce lidského organismu. Astrální tělo proniká éterným i fyzickým tělem a vytváří kolem nich auru, vzdalující se i několik desítek centimetrů od fyzického těla. Astrální tělo se také může projevovat autonomně, oddělit se od fyzického těla a pohybovat se samostatně, což bývá příčinou vzniku různých přízraků a fantómů, které jsou ve své podstatě bioenergetickou kopií člověka, zvířete nebo libovolného jiného subjektu či jevu. Tyto „kopie“ pak mohou citliví jedinci vnímat nezávisle na vzdálenosti původního subjektu a na čase, kdy se událost nebo jev odehrály (jestli v minulosti, v přítomnosti nebo v budoucnosti).

Autonomie astrálního těla se projevuje především ve spánku. Člověk je ve svém těle fyzickou bytostí, náležející Zemi, ale jeho astrální tělo náleží celému Vesmíru, v němž existují i jiná těla, než ta, která se nachází na Zemi. V průběhu bdění pohlcují fyzické a éterné tělo tělo astrální a podřizují si ho, protože bdělý jedinec vnímá své okolí skrze smysly. Když se pohrouží do spánku, zůstane s fyzickým tělem tělo éterné, které je ve své podstatě tvůrcem a správcem těla fyzického. Éterné tělo je ovšem schopno plnit své funkce jen tehdy, když ho podporuje astrální tělo, které obsahuje předobraz, na jehož základě formuje éterné tělo tělo fyzické. Ve fázi bdění zaměřuje člověk své smysly na sebe sama a své okolí, což brání éternému tělu vnímat impulsy astrálního těla, na jejichž základě formuje fyzické tělo. Jinak řečeno, pokud člověk bdí, nemůže se éterné tělo plně projevovat, což vede mimo jiné k únavě. Ve spánku naše vědomé prožívání (utrpení a uspokojení, radost a smutek, schopnost projevovat svou vůli a podobně) vyhasíná a práci astrálního těla tak nebrání žádné vnější dojmy. A zatímco ve fázi bdění vykonává astrální tělo svou práci jen částečně, přičemž je uzavřeno uvnitř fyzického těla, v období spánku opouští fyzické i éterné tělo a ovlivňuje je zvenčí. A stejně jako fyzické tělo přijímá podněty fyzického světa, přijímá astrální tělo, pokud není rušeno, podněty prostředí, jež ho obklopuje, a obnovuje tak naše harmonické vztahy s Vesmírem. Pro astrální tělo je charakteristický svit v bleděmodrých a šedavých odstínech.

Mentální tělo je tělo mysli, přesahující hranice astrálního těla. Proniká všemi předchozími těly a obklopuje je, přičemž je tvořeno velmi jemnou substancí, spojenou s mentálními (myšlenkovými) procesy. Mentální tělo má vejčitý tvar a jeho aura září jasným světlem. Lze v ní pozorovat shluky energie, lišící se od sebe jasem i tvarem, tvořené myšlenkami. V těchto obrazcích nacházejí svůj odraz i emoce, charakterizované nejrůznějšími barvami a odstíny.

E. A. Trepakov v knize „Biopole – léčitel“ uvádí klíč k porozumění barvám v mentálním těle člověka. Červená barva s ohnivým odstínem značí smyslovost a živočišnou touhu, zatímco stejný odstín, objevující se ve formě jasných výbuchů, znamená sklony k homosexualitě.

Tmavými odstíny malinové barvy se projevuje láska, spojená s vyššími city.

Infračervená barva vyzařování mentálního těla svědčí o vysokém intelektu jeho nositele, který však dotyčný využívá k dosažení egoistických a špatných (nízkých) cílů. Tato barva také prozrazuje příslušnost dotyčného k černým mágům.

Převaha oranžové barvy v jasných odstínech svědčí o hrdosti a cti člověka.

Různé odstíny žluté v mentálním těle charakterizují sílu intelektu – tmavší odstíny prozrazují slabší úroveň, zatímco světlé tóny jsou typické pro vyšší intelekt. Zlatožlutá je pak vlastní lidem s vysokými rozumovými schopnostmi.

Pokud v auře převládá zelená, svědčí to o řadě různorodých, často i protikladných emocí. Jasný odstín zelené značí toleranci k názorům a víře druhých, umění rychle se přizpůsobit měnícím se podmínkám, takt, zdvořilost a životní moudrosti. Špinavě zelená znamená žárlivost, zatímco zelená s rudými pruhy hněv. Černozelená barva aury je charakteristická pro podlé podvodníky.

Přítomnost jasných a světlých odstínů bleděmodré v auře mentálního těla člověka svědčí o duchovnosti. Osobám vysoce duchovním září v auře hvězdy, jako na obloze za jasné zimní noci.

Syté modré odstíny v auře znamenají altruismus (připravenost nezištně konat ve prospěch druhých, nebrat ohled na vlastní zájmy) spojený s religiozitou. Tmavé odstíny modři svědčí o religiózním cítění, víře a emocích.

Zářivé lila odstíny (šeříky a fialky) jsou odrazem rozvinutých religiózních myšlenek.

Fialová označuje altruismus na základě vysokých duchovních kvalit.

Světle šedá vypovídá o egoismu a matně šedá o strachu a hrůze.

Přítomnost černé barvy svědčí o tom, že vlastník aury trpí nenávistí, zlobou a pomstychtivostí.

Výše popsaná čtveřice těl – jedno fyzické a tři energetická – patří mezi takzvaná nižší těla. Mnozí lidé dokážou částečně vnímat auru těchto těl, ale senzibilové vysokého stupně ji vidí celou a se všemi barvami.

Zatímco první tři energetická těla (éterné, astrální a mentální) spojená s prvními trojicí čaker (Múládhára, Svádhišthána, Manipúra) se sytí energií fyzického světa (země, voda a oheň), energetická těla horní trojice čaker (Višuddhi, Ádžňá, Sahasrára) čerpají energii z duchovního světa.

Čtvrtým energetickým tělem je karmické tělo, spojené s čakrou Anáhata. Je vlastně prostorem transformace energie z duchovního světa do fyzického a opačně. Duchovní energie musí projít Anáhatou, nazývanou také srdeční čakra neboli čakra duše, aby se změnila ve fyzickou energii, a fyzická energie, spojená s trojicí nižších čaker (energie tří nižších energetických těl) musí projít duší (srdcem) aby se stala duchovní.

V karmickém těle, neboli těle duše jsou obsaženy vnitřní příčiny našeho jednání, tedy ty, které nezávisí na vnějších okolnostech. Obsahuje nejen vzpomínky na náš současný život, ale i na životy minulé – dědičnou paměť. Energii čerpá skrze Anáhatu z troposféry.

Pátým energetickým tělem je intuitivní tělo, které v sobě koncentruje vyšší nevědomé procesy. Je tělem nadvědomí, stojí nad intelektem a je zdrojem inspirace a různých vnuknutí. Energie do něj proudí skrze pátou čakru, Višuddhi, ze stratosféry.

Centrem nebeského těla je šestá čakra – Ádžňá, třetí oko, epifýza. Toto tělo proniká všemi předchozími těly a normalizuje veškeré procesy energetické a látkové výměny v lidském organismu. Energii čerpá skrze Ádžňu z mezosféry.

Duchovní neboli kéterické tělo z kabalistického pojmu keter, který znamená „koruna“ a označuje Vyšší Rozum, Ducha svatého (nikoli v kabale – pozn. překl.) je jakýmsi „integrátorem“ rozvoje všech předchozích těl (šesti energetických a fyzického). Toto tělo bývá také nazýváno tělem Absolutna. Energii kéterického těla tvoří souhrn energií všech předchozích těl a tohoto těla. Když rozvíjíme naše vědomí Absolutna, uvědomujeme naši jednotu s Vyšším kosmickým Rozumem, s Bohem. Nezbytnou podmínkou rozvoje kéterického těla je soulad v činnosti a rozvoji všech ostatních těl. Pokud není tato podmínka naplněna, nemůže kéterické tělo čerpat informace z Vesmíru.

Základní charakteristiky energetických center (čaker), sytících různá energetická těla, jsou uvedeny v následující tabulce na str 20.

Samozřejmě, že popisovat čakry a lidská energetická těla bychom mohli téměř donekonečna, protože jsou ve vztahu s Vesmírem a jsou nevyčerpatelné jako sám Vesmír.

Čakry a bioenergetická těla jsou spojujícím článkem vzájemného působení vnitřního prostředí organismu a vnějšího světa. Skrze ně probíhá bioenergetická výměna. K této výměně dochází v podstatě na podvědomé úrovni, ale její uvědomění si, rozumové akceptování toho, že je tato výměna reálná, podstatně rozšiřuje lidské možnosti v oblasti regulace vlastního zdraví a přítoku fyzických a tvůrčích sil. Pokud čakry a energetická těla správně fungují v rámci v odpovídajících vibračních frekvencí, rozšiřují hranice vzájemného vědomého působení člověka a Vesmíru, včetně jeho prvků – země, ohně, vody a všech vrstev atmosféry. V konečné instanci pak ovlivňují i naše spojení s Vyšším Rozumem, Bohem, skrze Ducha svatého, který prostřednictvím naší duše působí i na stav našeho fyzického těla. V rámci tohoto působení dochází k rozšiřování a přehodnocování hranic našich osobních prožitků a toho, jak chápeme svůj osud.

K doplnění již řečeného neuškodí uvést informace z knihy O. A. Andrejeva „Rozvoj intuice a nadsmyslového vnímání“.

ZÁKLADNÍ CHARAKTERISTIKY ENERGETICKÝCH ČAKER

Název čakry, její umístění, geometrický symbol

1. Vibrační frekvence

2. Mantra

3. Solmizační slabika

1. Barva

2. Chuť

3. Pach

1. Podřízené soustavy a orgány

2. Psychické jevy, za které čakra odpovídá

3. Závislé funkce

1. Endokrinní žlázy

2. Patologie

3. Hlavní orgány a smysly

Múládhára, mezi kostrčí a stydkou sponou – základna páteře, čtverec

1. 4

2. LAM

3. DO

1. Červená

2. Sladká

3. Růže

1. Čich, vylučovací a pohlavní soustava

2. Pozitivní a negativní projevy psychiky (odmítání a souhlas)

3. Psychická stabilita a sebevědomí

1. Prostata, děloha

2. Úzkost, animální strach

3. Oblast nosu, čich

Svádhišthána, 3 cm pod pupkem – 4 až 5 bederní obratel, srpek

1. 6

2. VAM

3. RE

1. Oranžová

2. Trpká

3. Heřmánek

1. Močová soustava, pohlavní soustava, tlusté a tenké střevo

2. Sexualita

3. Reprodukce

4. Krevní oběh

1. Nadledvinky, játra, slezina

2. Vnitřní rozlady, sexuální neurózy

3. Jazyk a dutina ústní, chuť

Manipúra, 2 cm nad pupkem, 2 – 3 bederní obratel, trojúhelník

1. 10

2. RAM

3. MI

1. Žlutá

2. Pepř

3. Máta

1. Žaludek, játra, žlučník

2. Sociální chování

3. Autonomní nervová soustava

1. Játra, slinivka břišní

2. Nepříjemné pocity v oblasti solar plexu, pocit ohrožení

3. Duhovka, zrak

Anáhata, 2 cm nad mečovitým výběžkem (na úrovni bradavek) – na úrovni srdce mezi 4 a 5 hrudním obratlem, v místě srdeční pleteně

1. 12

2. JAM

3. FA

1. Zelená

2. Citrón

3. Muškát

1. Srdce, oběhová soustava

2. Morálka

3. Projevy pozitivních emocí

1. Brzlík

2. Deprese, poruchy kardiovaskulárního systému

3. Dlaně, hmat

Višuddhi, v hrdelní jamce (mezi 6 a 7 krčním obratlem)

1. 16

2. HAM

3. SOL

1. Bleděmodrá

2. Hořká

3. Pelyněk

1. Průdušky a hlasivky, plíce, hltan, jícen, štítná žláza a příštítná tělíska

2. Tvůrčí a sociální projevy, intuice

3. Schopnost estetického vnímání a tvůrčí schopnosti

1. Štítná žláza

2. Nepříjemné pocity v oblasti hrdla, emoční labilita

3. Uši, sluch

Ádžňá, 1 cm nad kořenem nosu (mezi 1 a 2 krčním obratlem)

1. 96

2. ÓM

3. LA

1. Tmavomodrá

2. -

3. -

1. Spodní části mozku, levé oko, uši, nos

2. Inteligence

3. Myšlení a vůle

1. Hypofýza

2. Poruchy CNS, psychická onemocnění

3. -

Energie červené barvy, kterou člověk získává ze země (čakra Múládhára) dává fyzickému tělu pružnost, zdraví a sílu. Z této energie čerpají lidé vykonávající náročnou fyzickou práci, ale také vůdci – tyrani.

Druhá čakra (Svádhišthána) nejen zajišťuje člověku přísun pohyblivější energie vody a je zodpovědná za lásku, tvůrčí potenciál a touhu, ale také stimuluje snahu člověka o pokračování rodu. S energií této čakry pracují lékaři, léčitelé, psychologové a poradci. Skrze toto energetické centrum přijímáme emoce druhých lidí, protože zodpovídá za naši psychickou schopnost fyzicky vnímat obklopující nás svět.

Ohnivá energie Manipúry je energií vůdčí, dodává nám touhu po prvenství jak ve fyzické, tak ve vztahové a intelektuální rovině. Energii této čakry využívají lektoři, spisovatelé, byznysmeni, vedoucí, ekonomové, reklamní agenti, filosofové, matematici, šachisté, astrologové a osoby, které manipulují s cizím vědomím – psychoterapeuti a hypnotizéři. Manipúra reaguje na vnější podněty skrze astrální tělo a může tak mít na základě emocí vliv na změny vnitřních orgánu, a to jak pozitivní, tak negativní. Když má člověk strach nebo je nervózní, tak cítí strnulost a diskomfort v oblasti solární pleteně.

Vzdušně zelená Anáhata nás sytí energií lásky, soucitu a vesmírné harmonie. S touto energií pracují umělci, lékaři a pedagogové.

Bleděmodrá Višuddhi dává člověku možnost vidět, slyšet a vnímat nezemskou harmonii zvuků, barev a forem. Energie této čakry sytí tvůrčí síly badatelů a vědců a také všech, kteří prožívají tvůrčí zápal nebo dokonce extázi. Mimo to tato čakra odpovídá za komunikaci, sebevyjádření, kariéru a uvedení idejí do praxe. Pokud je člověku, ať už z jakýchkoliv příčin, odepřena možnost seberealizace, vede to k útisku této čakry a následkem toho bývají onemocnění hrdla – angína a laryngitida.

Tmavomodrá energie Ádžni s sebou nese emocionální vnímání harmonie a krásy světa a je centrem rozumu. S její energií pracují architekti, sochaři, kazatelé a ideologové. Souvisí s duchovní vůlí a jasnovidectvím, odpovídá za přijímání idejí a intuici. Spolupůsobí s krční pletení, z níž vedou nervy do hrudní a břišní dutiny, a s hypofýzou zodpovědnou za růst fyzického těla. Třetí oko (Ádžňá) první přijímá vibrace ze Sahasráry a předává je po sušumně do dalších energetických center (čaker). Kromě vlivu na fyzické funkce organismu ovlivňuje tato čakra koordinaci těchto funkcí s rozumovou a psychickou činností. V dříve zmíněné knize O. A . Andrejeva se o třetím oku píše:

„Úroveň Ádžni je vyšší mentální úrovní, umožňující vědomé oddělení individuálních polí. Díky dosažení této úrovně dokážeme beze slov vnímat pocity neznámých lidí vůči nám. Pod vedením šesté čakry naše vyšší mentální funkce oživují předměty jako hotové myšlenkové formy, jakoby obrazy budoucnosti. V souvislosti s tím je toto centrum rozvinuto u lidí aktivních v tvůrčích profesích. Ádžňá vytváří vizuální obrazy a umožňuje vidět vlastní auru a čakry stejně jako aury a čakry jiných lidí. Také stojí za vizualizací obrazů vytvářených naším rozumem. Další funkcí tohoto centra je, že nám umožňuje vnímat, když o nás druzí přemýšlí – jedná se o jeden z projevů ‚mentální telepatie‘. Pokud na nás kdokoliv zaměří tok silné energie ve snaze odhalit naše myšlenky nebo i pokud o nás jen přemýšlí, nemůžeme ho ‚dostat z hlavy‘. Tento stav můžeme vnímat jako tupou bolest hlavy nebo dokonce tlak na čele mezi obočím.“

Předpokládám, že tuto užitečnou informaci si čtenář zapamatuje.

Fialově zbarvená energie Sahasráry umožňuje jasné a přesné myšlení a směřuje představivost ke globálnímu vnímání obecných a dílčích jevů a zákonů přírody. Tuto čakru využívají filosofové, reformátoři, duchovní a mágové. Na úrovni této čakry se také vytváří vše, co naplňuje náš každodenní program – zvyky, stereotypy a předsevzetí.

Tak takové je – naše kosmické tělo. A teď, pokud chceme aby naše tělo normálně fungovalo a neustále se zdokonalovalo, nebudeme sedět s rukama v klíně, protože „záchrana tonoucích je v rukou samotných tonoucích“.

* * *

ZÁCHRANA TONOUCÍCH JE V RUKOU SAMOTNÝCH TONOUCÍCH

Oslabení naší bioenergie je, jak už víme, způsobeno narušením kontaktu s jejím hlavním zdrojem – přírodou a Vesmírem. Vesmírná energie je základem všeho – z její příze je utkána veškerá živá i neživá příroda. V náboženstvích různých národů je nazývána blagodať, Boží milost, prána. Navázat kontakt s touto energií a doplnit jí své biopole můžeme i s pomocí níže popsaných fyzických a dechových cvičení.

Cvičení první

Po probuzení se dvanáctkrát ukloňte každé ze světových stran. Postupujte ve směru hodinových ručiček.

Cvičení druhé

Stoupněte si. Uvolněte se. Kružte boky ve směru hodinových ručiček tak, aby horní část vašeho těla zůstala nehybná.

Cvičení třetí

Zůstaňte uvolnění, mírně ohněte nohy v kolenou. Prudce podsazujte a uvolňujte pánev. Výborně předváděl tento pohyb na svých koncertech Michael Jackson.

Cvičení čtvrté

Kružte břichem po směru hodinových ručiček. Masírujete tak vnitřní orgány. Hlava, ramena, boky a nohy by měly zůstat v klidu.

Cvičení páté

Sjednoťte činnost mysli a těla. Zůstaňte v uvolněném postoji a začněte se otřásat. Představujte si při tom, že ze sebe „vytřásáte“ veškeré neduhy a nemoci. Vizualizujte si je, například jako skvrny špíny, a pak je v myšlenkách spalte.

Cvičení šesté

Dělejte dřepy.

Cvičení sedmé

Stoupněte si na všechny čtyři, tak, abyste se o zem opírali koleny a lokty. Pohybujte pánví nahoru a dolů, dozadu a dopředu.

Cvičení osmé

Najděte si vhodnou hrazdu, několikrát se přitáhněte, pak se ve visu uvolněte a pohoupejte se.

Cvičení deváté

Dělejte kliky. Nejlépe s oporou na třech bodech – na obou rukách a jedné noze, přičemž druhou zahákněte špičkou za patu stojné nohy. Tento cvik je vhodnou prevencí proti skleróze, protože při něm zvýšeným přílivem a odlivem krve „propláchnete“ mozkové cévy.

Cvičení desáté

Povrchové dýchání podle metodiky Aleksandry Nikolajevny Strelnikovové. Začněte zrychleně dýchat, jako po rychlém běhu. Ale dýchejte nosem. Při vdechu sevřete ruce v pěst, jako byste chytali energii a nechávali ji sebou protékat, a při výdechu ruce rozevřete a roztáhněte prsty, jako byste energii zase odhazovali. Cvičení opakujte ve čtyřech sériích po osmi. Celý postup zopakujte třikrát, takže ve výsledku provedete 96 prudkých nádechů a výdechů a stejně tolikrát „uchopíte“ a „odhodíte“ skrze prsty a dlaně energii. Důležité je nadechovat se i vydechovat prudce, a stejně prudké musí být i pohyby rukou. Vždy postupujte v sériích po osmi. Čím vyššího dosáhnete tempa, tím lépe. Pokud už nemůžete, dejte si po dokončení série krátkou pauzu. Pokud budete dělat všechno správně, ucítíte už po prvních 32 cvicích teplo a po dokončení celého cvičení příliv sil. Pokud máte potíže celé cvičení dokončit, nemusíte. Ale snažte se při každé příležitosti počet sérií zvýšit až na konečných třikrát čtyři. A jaký má tohle cvičení význam? Vaše biopole při něm získává jemnou energii.

Cílem výše popsaných technik a cvičení je normalizace činnosti energetických čaker a obnovení biopole. Budeme-li na sobě systematicky pracovat a zároveň pomáhat svým bližním, můžeme se díky těmto cvičením zbavit vampyrismu i řady dalších nemocí. Dokonce, budeme-li vytrvalí, se tak můžeme očistit od uřknutí a uhranutí.

NE JEN SLUNCE, VZDUCH A VODA JSOU NEJUŽITEČNĚJŠÍ

Pro ty, kteří si předchozí cvičení už osvojili, a uvědomili si, že jsou senzibily schopnými vnímat alespoň své vlastní biopole, je určena následující účinnější a univerzálnější metodika zvýšení bioenergetického potenciálu a léčení nejrůznějších nemocí. Tuto metodiku využívám při léčení pacientů (za poslední čtyři roky více než tři tisíce lidí) a vyučuji ji na kursech „Základy bioenergoterapie“.

S pomocí níže popsané techniky může člověk zvyšovat svůj bioenergetický potenciál, nebo ji může využít léčitel ke zvýšení potenciálu pacienta. Metoda je ze své podstaty rozdělena na sedm etap. Optimální pro všechny etapy je pozice ve stoje, nezbytné je být uvolněný, oči mohou být zavřeny nebo otevřeny.

1. etapa

Soustřeďte svou pozornost na první čakru (léčitel se ve všech etapách soustředí na čakry pacienta). Představujte si v centru čakry (poslední obratel) malý balónek, do kterého skrze kónický trychtýř vtékají ze země čtyři vířící proudy červené energie. Trychtýř se otáčí ve směru hodinových ručiček (při pohledu zezdola). Balónek se pozvolna nafukuje a zvětšuje, proniká vaším tělem i za jeho hranice, až vás celého zahalí. Poté se mírně deformuje a vytvoří tak v hranicích vašeho biopole jakousi matrjošku kolem vašeho těla. Při tomto cvičení je prospěšné si nahlas nebo alespoň v duchu zpívat mantru „LAM“ a solmizační slabiku „DO“, tedy „LAM-DO“. Mantru opakujte do té doby, dokud nebudete mít pocit, že se celé vaše tělo a jeho nejbližší okolí změnily v koncentrovanou červenou energii, bez jakýchkoliv černých nebo šedých intruzí. Jakkoliv to může být obtížné, musíte dosáhnout toho, aby biopole bylo červené a symetrické ve vztahu k vertikální ose, procházející páteří. Je to velmi významný moment celého cvičení. Stejně podstatná je ovšem myšlená (a v případě jasnovidců i vizuální) fixace červené barvy matrjošky (chcete-li kokonu). Pokud objevíte jakékoliv černé nebo šedé intruze, především ve tvaru pijavic, trubiček nebo bičíků, vyviňte maximální úsilí na jejich vytlačení červenou barvou. Je nezbytné, abyste si představovali, že vytěsněné intruze okamžitě shoří. Může při tom vznikat výrazný pach hořícího organického materiálu, nejčastěji chlupů nebo něčeho ještě nepříjemnějšího. Nejedná se o nic mystického – tento pach mohou cítit i lidé, kteří se nachází ve vaší blízkosti a nevědí, co právě děláte.

2. etapa

Soustřeďte svoji pozornost na druhou čakru. Představujte si v centru čakry (v kříži, cca 3 cm pod pupíkem) průsvitný balónek, do kterého skrze dva kónické trychtýře vtéká každým trychtýřem šest vířících proudů vody oranžové barvy. Trychtýře se otáčí proti sobě, tak, že se proudy vody jakoby vtáčí jeden do druhého. Osy trychtýřů musí být v jedné linii, zaujímající s vertikálou páteře úhel, při němž osa trychtýřů prochází zároveň centrem čakry v páteři a středem stydké kosti. Energie naplňuje centrum čakry, která se postupně rozšiřuje a mění se z balónku v matrjošku či kokon, stejně jako v případě první čakry. Přitom energie naplňuje a proniká nejen fyzické tělo ale i energetické „tělo“ první čakry. Energetické tělo druhé čakry je větší, než energetické tělo první čakry. Energie obou čaker se však spolu nemísí, protože vibrují na jiných frekvencích. Je to stejné, jako když voda vsakuje do země – také se spolu nemísí. Pružnější a poddajnější tělo vždy může proniknout mezi částicemi „řidšího“ těla.

Při práci s druhou čakrou dosáhneme výraznějšího efektu, pokud budeme nahlas nebo alespoň v duchu zpívat mantru „VAM“ a solmizační slabiku „RE“, tedy „VAM-RE“. Mantru opakujte, stejně jako při práci s první čakrou, do té doby, dokud nebudete mít pocit, že se celé vaše tělo a jeho nejbližší okolí naplnily oranžovou energií, bez jakýchkoliv temných intruzí. Pokud tomu tak není, postupujte jako v první etapě.

Práce s následujícími čtyřmi čakrami probíhá obdobně, se zohledněním následujících odlišností.

3. etapa

Při práci s třetí čakrou čerpáme energii žluté barvy z ohně nebo ze slunce. Zpíváme mantru „RAM“ a solmizační slabiku „MI“. Do každého z dvojice trychtýřů vtéká 10 proudů.

4. etapa

Zeleně zbarvenou energii čtvrté čakry čerpáme z troposféry, mantra je „JAM“ a solmizační slabika „FA“. Do každého z trychtýřů vtéká 12 vířících proudů.

5. etapa

Bleděmodrá energie páté čakry pochází ze stratosféry, mantra je „HAM“ a solmizační slabika „SOL“, proudů je v každém z trychtýřů 16.

6. etapa

Tmavomodrá energie šesté čakry pochází z mezosféry, mantra je „ÓM“ a solmizační slabika „LA“, proudů je v každém z kónických trychtýřů 96.

Při práci s třetí, čtvrtou a pátou čakrou jsou osy trychtýřů, otáčejících se proti sobě, kolmé na osu páteře. Osa trychtýřů šesté čakry prochází třetím okem (střed čela nepatrně nad obočím) a spojnicí páteře a týlové kosti.

7. etapa

Práce se sedmou, fialově zbarvenou čakrou, která se nachází na vrcholku hlavy, je analogická práci s první čakrou. Energie do ní plyne od Boha (Vyššího kosmického Rozumu) skrze jeden kónický trychtýř 972 vířivými proudy. Mantra je „AUM“ a solmizační slabika „SI“. Trychtýř se při pohledu seshora otáčí ve směru hodinových ručiček.

Trychtýře první a sedmé čakry se tedy otáčí proti sobě. Ke srážce proudů energie ovšem nedochází, protože vysokofrekvenční a jemnější energie sedmé čakry prochází dolů a formuje biopole člověka jakoby skrze úzkou trubičku, umístěnou uvnitř širší trubice, kterou protéká energie první čakry.

Při práci s čakrami a biopolem může docházet k různým fyzickým projevům: pocit tíže v hlavě, těle a končetinách, červené skvrny na dlaních, pohupování se a otáčení těla. Není třeba se ničeho obávat, jde o příznaky čištění organismu a jeho naplňování energií. V průběhu několika minut, kdy začnou správně pracovat všechny čakry a obnoví se bioenergetika, se dostaví pocit lehkosti, někdy dokonce i beztíže. Zároveň se mohou objevit jasnovidné vize a probudit se vyšší fyzické a psychické síly.

Pokud jste si přečetli začátek knihy, jste zcela zdraví a cítíte, že jste schopni vnímat svoji bioenergii a také její spojení s bioenergií okolní přírody a Vesmíru, nemusíte už číst dál. Takoví lidé se totiž budou i nadále cítit zdrávi, jejich schopnosti se budou rychle rozvíjet a v případě potíží snadno zrekonstruují své bioenergetické pole.

Ale pokud si přejete rozvíjet se, zdokonalovat se v léčitelství, včetně léčení sebe samých, můžete pokračovat ve studiu této knihy.

ZA RADOU DO VESMÍRU

Pokud jste pročetli úvod knihy a ucítíte v sobě sílu, můžete si zaletět do Vesmíru a zkusit se odtud podívat na sebe, na naši Zemi a na obklopující nás svět. Kdo chce, může se do toho pustit. Začneme?

Sedněte si na židli nebo do křesla, zavřete oči, uvolněte se a v duchu si představte, že pomalu stoupáte nahoru, do troposféry. Vzduch kolem vás je zelený. Rychlost vašeho letu vzhůru roste. Teď jste se dostali nad mraky, mraky jsou pod vámi, letíte dál a vidíte nad sebou čisté, bleděmodré nebe. To je stratosféra. Stoupáte ještě výš a cítíte, že nebe kolem vás už není bleděmodré, ale tmavomodré. To už je mezosféra. Stoupáte ještě výš a nevidíte nic. Obklopuje vás fialové nekonečno. Stoupáte ještě výš a vidíte, jak kolem vás prolétají a krouží hvězdy, stoupáte ještě výš a vidíte, že nejen Země, nejen mraky, ale i hvězdy zůstaly někde pod vámi. Stoupáte stále výš a výš, cítíte, že se nacházíte v čemsi průzračně bílém. Nemáte fyzické tělo. Existuje jen vaše mysl a slupka vašeho bioenergetického pole. Kolem je prázdno a vy se vznášíte ve stavu beztíže. Pokuste se to vnímat – pocit beztíže, pocit lehkosti. A teď položte onomu prázdnu své otázky. Otázky musí odrážet vaše zájmy, ať už jsou jakékoliv. Pokoušejte se je pokládat klidně, nezaujatě. Můžete se ptát na svou minulost, přítomnost nebo budoucnost, na svou rodinu, blízké, přátele, na to, kým jste byli v minulém životě a co leží před vámi. A koho se ptáte? To nevíte. Pokud jste věřící, můžete se ve svých otázkách obracet k Bohu, pokud nejste věřící, můžete se ptát Vyššího kosmického Rozumu. V obou případech se snažte zaslechnout odpovědi. Pokud jste dostatečně připraveni, obdržíte odpovědi na své otázky: buď uslyšíte nebo uvidíte nějakým způsobem podanou informaci. Jestli se chcete dozvědět něco o svých známých, můžete se soustředit na ně. Můžete se také pokusit dostat se na libovolné místo, na libovolný bod ve Vesmíru nebo na zeměkouli, stačí se jenom rozhodnout a představit si, kam se přemísťujete. Pokud vám nějaké obrazy, vize nebo odpovědi budou nepříjemné, zůstaňte v klidu a přijměte to jako nevyhnutelné.

Po návratu na Zemi zanalyzujte svůj reálný život, své vztahy s druhými. Na základě odpovědí, které jste dostali při svém „letu do Vesmíru“ můžete dojít k závěrům jak žít dál, co máte dělat a co ne. Po prvním „letu“ a poté, co získáte odpovědi, pokračujte nadále v práci se svou bioenergií. Domnívám se, že váš let vám v tom pomůže. Pokračujte také ve fyzických i dechových cvičeních. Pracujete se svým biopolem a čakrami. Pokračujte v letech do Vesmíru. Po nějakém čase se sjednotíte s Vesmírem – budete vnímat, že vy a Vesmír jste jeden celek, budete automaticky respektovat zákony Vesmíru. Váš život bude mnohem lehčí, budete zdravější, moudřejší, aktivnější, energičtější. Dokážete a stihnete toho v životě mnohem více – jak to, co jste předtím nedokázali a nestíhali, tak i naprosto nové věci. Odhalíte v sobě nové talenty, otevřou se vám nové možnosti. Budete mít v životě méně problémů. Vaše tvůrčí schopnosti se s každým dalším dnem budou rozvíjet. Když budete vytrvalí – budete cvičit a pak budete podnikat „lety“ do Vesmíru, zjistíte, že jste se stali naprosto jiným člověkem. Váš život se stane mnohem zajímavějším, příjemnějším, svobodnějším. Nebudou vás zajímat plytké životní problémy, na kterých naneštěstí závisíme a kterých je velmi obtížné se zbavit.

Víte, že kosmická energie, která do nás vstupuje skrze naše biopole, sytí nejen naši duchovnost, ale i naše fyzické tělo. Buďte vytrvalí a i vy dosáhnete toho, co si přejete.

Metodika práce s biopolem, kterou vám předkládám, zvýší váš bioenergetický potenciál a zdraví. Jsem přesvědčen, že tuto velmi jednoduchou metodiku se může naučit a využívat jakýkoliv člověk.

DŘEVĚNÝ PŘÍTEL

Při léčbě pomocí bioenergetiky můžeme využívat různé metody, například můžeme čerpat energii ze stromů – dárců. Tyto stromy jsou dobře známy a už o nich bylo napsáno mnohé.

Mezi nejmocnější stromy – dárce patří: dub, jehličnany (především borovice), akát, javor, bříza a jeřáb. Mocný strom – dárce poznáte podle toho, že kolem něj v okruhu zhruba šesti až deseti metrů nerostou jiné stromy. Stromy, které rostou blíže jeden k druhému, obvykle nemívají velké zásoby energie. Prakticky každý člověk si dokáže energii stromu ověřit tak, že se ho zkusí dotknout. Když pomalu přibližujete dlaň ze vzdálenosti asi dvou metrů ke kmeni, ucítíte, pokud se jedná o strom s dostatečnou zásobou bioenergie, lehký odpor, teplo a mravenčení.

Už před mnoha staletími moudří lidé odhalili, že každému znamení Zvěrokruhu odpovídá jiný strom: Kozoroh (22. prosince–20. ledna) – borovice, Vodnář (21. ledna–19. února) – fíkovník, Ryby (20. února–20. března) – jilm, Beran (21. března–20. dubna) – švestka, Býk (21. dubna–20. května) – myrta, Blíženci (21. května–21. června) – vavřín, Rak (22. června–22. července) – jíva, Lev (23. července–23. srpna) – dub, Panna (24. srpna–23. září) – jabloň, Váhy (24. září–23. října) – buk, Štír (24. října–22. listopadu) – jeřáb, Střelec (23. listopadu–21. prosince) – palma.

Samozřejmě ne v každém prostředí roste zrovna „náš“ strom. Proto můžeme čerpat energii z jakéhokoliv stromu – dárce, který se nám líbí, když ho nejprve v duchu požádáme o pomoc. Pokud po pomyslném vyslovení prosby neucítíme nic nepříjemného nebo touhu odejít, byli jsme vyslyšeni. Způsobů, jak energii čerpat, je celá řada. Já považuji za nejefektivnější následující: postavte se zády ke stromu a přitiskněte se k němu zátylkem, páteří, kostrčí a patami. Přiložte na strom dlaně. Uvolněte se a představujte si, jak každým bodem, kterým se dotýkáte kmene, přitéká stříbřitě-bílá energie. Jakmile ucítíte, že je vaše tělo skrz naskrz naplněno, poděkujte stromu za pomoc. Celý proces zbytečně neprodlužujte. K doplnění energie bohatě stačí tři minuty. Pokud se „přesytíte“, může se vám zvýšit tlak a dostaví se negativní následky.

Kromě stromů – dárců existují i stromy – upíři. Jejich pomoci můžete využít, když potřebujete vyčistit energetické kanály, uklidnit se, zbavit se zánětlivých procesů ve vašem organismu nebo odčerpat negativní energii nějaké choroby. Nejsilnějšími stromy – upíry jsou osika, kaštan a topol. Při styku se stromem – upírem můžeme použít stejný postup, jako při styku se stromem – dárcem. Jenom si místo přitékající energie budeme představovat, jak z našeho těla přechází do stromu všechno špatné, včetně nemocí. Jakmile pocítíme úlevu a jistou slabost, jejíž příčinou je nedostatek energie, poděkujeme, přerušíme kontakt a doplníme čistou energii u vhodného stromu – dárce.

Zvýšení energetického potenciálu člověka prospívá také kontakt s domácími zvířaty a ptáky, nebo sadařství a zahradničení.

Bioenergii dodávají člověku psi, koně a krávy. Druhých dvou je dnes spíše nedostatek, ale psy chová leckdo. Lidé, kteří psy chovají, obvykle sami cítí, jak využívat energii, kterou jejich svěřenci vyzařují.

Biopole hraje v lidském životě významnou roli. V biopoli každého člověka je obsažena informace o světě, protože biopole je spojeno s Vesmírem, který tuto informaci obsahuje.

Biopole člověka odráží jeho zdraví. Také v mezilidských vztazích hraje případná nekompatibilita biololí významnou roli. Využití biopole v bioenergetice, léčitelství a při řešení dalších úkolů se budeme podrobně věnovat v příslušných kapitolách.

SOUSTŘEĎTE SE NA KOŘENY!*

V minulých kapitolách jsem se zmínil o tom, jak zvýšit bioenergii a citlivost. Seznámili jsme se s cvičeními, která umožňují posílit biopole člověka, v důsledku čehož se stáváme nejen silnějšími, ale i moudřejšími. Naše schopnost vidět to, co je jiným neviditelné, se rozvíjí. Ale existuje celá řada dalších cvičení ke zvýšení našich bioenergetických schopností.

Důležitým prvkem k rozvoji našich schopností je víra ve Vyšší kosmický Rozum, v Boha. Patrně nemá smysl odmítat tisíciletou tradici a je vhodné dodržovat obřady a modlit se. Druhým důležitým bodem je však trénink psychiky, jedna z klíčových etap rozvoje umění ovládat svou bioenergetiku silou vlastní vůle. Psychotrénink neboli trénink psychiky zahrnuje přestrukturování psychiky, nácvik hluboké svalové relaxace a koncentrace, rozvoj vizuální a prostorové představivosti.

Přestrukturování psychiky spočívá v následujícím:

Je nezbytné osvobodit vlastní myšlení od zátěže nedůvěry ve vlastní psychické schopnosti. Musíme sami sebe přesvědčit, jak nesmírné možnosti se před námi otevírají, pokud pronikneme do tajemství bioenergetiky. Nejdůležitější je využívat bioenergii jen pro dobro lidí. V žádném případě se ji nesmíme pokusit využít pro konání zla. Je nutné sama sebe vychovávat k zásadovosti, čestnosti, vytrvalosti, píli, k touze po ušlechtilosti, k lásce k lidem a k nezištnosti.

Důležité je také probouzet v sobě klid, dobrotu a mírumilovnost. Rozčilený člověk zbytečně ztrácí množství energie. Lidská mysl by měla být vyrovnaná. Musíme být disciplinovaní, co se týče našich emocí, udržovat se v dobrém zdraví, být v kontaktu s lesy, sady, zahrádkami, domácími zvířaty a chodit mezi lidi, v jejichž přítomnosti se nám zlepšuje nálada.

Ponoření se do hluboké svalové relaxace má také při psychotréninku nesmírný význam. Umožňuje nám dosáhnout sebekontroly a klidu a pomáhá k rychlé regeneraci sil a energie. Abychom mohli relaxovat, potřebujeme za prvé vnímat svou svalovou a nervovou soustavu a za druhé dokázat tyto soustavy ovládat vůlí.

K dosažení tohoto cíle je nezbytný trénink. Musíme se naučit se postupně soustředit na svaly prstů a zápěstí, paží, chodidel a holení, šíje a celé horní poloviny těla. Poté, co se naučíme uvolnit se, je nezbytné zvládnout odčerpat energii z těchto svalů, začít s nimi v představách mávat, jako s volně visícími provazy.

Abychom odvedli energii z hýždí, musíme nejprve uvolnit svaly nohou tak, abychom končetiny nedokázali zvednout. Přikažte také rukám, aby nehybně visely. A poté vyklepejte ruce i nohy tak, abyste přitom nenapínali svaly.

K uvolnění energie šíje je nezbytné uvolnit se tak, aby nám hlava uvolněně visela na šíji bez jakéhokoliv napětí.

Pro uvolnění horní poloviny trupu musíme v sedě na židli uvolnit volním příkazem svaly trupu a pasu. Pokud jsou všechny svaly uvolněné, tělo se nakloní dopředu.

Tato cvičení můžeme provádět i v leže a vnímat, že je naše tělo uvolněné, ale ještě lepší je, když tělo vůbec necítíme, jako bychom se nacházeli ve stavu beztíže.

Naučit se protahovat svaly můžeme i vestoje, se zvednutýma rukama.

Další cvičení je věnováno napínání a uvolňování svalů:

Potřebujeme se naučit bez prudkých pohybů a trhání napínat svaly a pak je zase uvolňovat a vnímat přitom přechod od napětí k uvolnění a zpátky. Je vhodné uvolňovat svaly při zadrženém dechu, ale ještě lépe při výdechu. Lehneme si, uvolníme se, zhluboka se nadechneme a při výdechu si budeme představovat, jak seshora dolů prochází tělem vlna uvolnění. Poté zadržíme dech až do okamžiku, kdy pocítíme potřebu se znovu nadechnout. Pak se na sebe podíváme vnitřním zrakem a zkontrolujeme, které svaly jsou uvolněné a které ještě zcela ne. Nadechneme se a se zadržením dechu odešleme do neuvolněných svalů energii. A znovu celý postup zopakujeme.

Existuje ještě jedno cvičení na uvolnění svalů volním příkazem. Pohodlně se usadíme, uvolníme svaly, oprostíme se od všech myšlenek na problémy, ponoříme se do sebe a vystoupíme z proudu každodenního života.

Následující cvičení provádíme vleže. Uvolníme svaly, odčerpáme z nich energii, přičemž se snažíme na nic nemyslet. Pokud v takové chvíli usneme, krátký spánek nám přinese odpočinek srovnatelný se spánkem celonočním.

Další etapou psychotréninku je nácvik koncentrace vědomí. Koncentrace je soustředění se na libovolný vnější objekt nebo na jakýkoliv bod uvnitř organismu. Pokud není objekt, na který se chceme soustředit, přítomen, nemluvíme o koncentraci. Dobře připravená mysl se dokáže soustředit na libovolný bod. Při hluboké koncentraci přestáváme vnímat prostřednictvím smyslů, ztrácí se vědomí vlastního těla i světa kolem, veškeré myšlenky směřují pouze ke zvolenému cíli.

Koncentrovat se můžeme kdekoliv. Nejhlubší koncentrací je koncentrace na abstraktní ideje. Takovou koncentraci nazýváme meditace. Trénovat musíme každodenně. Využívejte každou příležitost: v dopravních prostředcích, doma, v práci. Musíte se naučit koncentrovat svou pozornost i na jakoukoliv činnost, kterou vykonáváte, a nenechat se odpoutat jinými objekty. Pokud jste unavení, přerušte trénink a vraťte se k němu po odpočinku. Když se koncentrujete, dochází k plnému uvolnění svalů. Doporučuje se provádět koncentraci v lotosovém sedu, ale můžete cvičit i pohodlně usazení na židli. Dobu koncentrace pozvolna prodlužujte až na půl hodiny nebo i déle.

K tréninku koncentrace na předmět můžeme využít svíčku. Ve vzdálenosti dvou nebo více metrů od svíčky se pohodlně posadíme a soustředíme se na plamen, přičemž se ho pokoušíme pozorovat bez mrkání; svaly by přitom měly být plně uvolněné.

Koncentrace je velmi důležitým prvkem, umožňuje rozvoj mnoha našich dalších kvalit. Například koncentrace na kořen nosu zklidňuje mysl a umožňuje ji kontrolovat. Po několika minutách takovéto koncentrace je možné, že uvidíte světlo. Koncentrace na špičku nosu zostřuje rozum a zvyšuje sílu koncentrace. Pokud vám dělá potíže se soustředit a začíná vás bolet hlava, je vhodné převést pozornost na jiný objekt.

A nyní přejdeme ke cvičením na rozvoj vizuální a prostorové představivosti, která provádíme v pohodlné a uvolněné poloze.

Cvičení první – nepřetržité pozorování. V průběhu několika minut (ne více než pět) pozorujeme libovolný předmět – krabičku zápalek, tužku, propisku, nohu stolu a podobně. Můžeme při tom mrkat, ale pohled musí zůstat upřený na předmět. Prohlížejte si předmět podélně i napříč, hledejte nové detaily a vlastnosti. Opakujte cvičení, dokud pro vás nebude snadné udržet pozornost na předmětu.

Cvičení druhé – rytmické pozorování. Vyberte si libovolný předmět a soustřeďte se na něj. Dýchejte klidně. Při výdechu zavřete oči a smažte dojem předmětu, při nádechu otevřete oči a soustřeďte se na předmět. To celé zopakujte padesátkrát až šedesátkrát. A potom opačně – při vdechu smažte obraz předmětu, při výdechu se na něj soustřeďte.

Cvičení třetí – pozorování v duchu. Nepřetržitě nebo rytmicky pozoruje předmět v průběhu 3, 4 nebo 5 minut. Potom zavřete oči a pokuste se vyvolat v myšlenkách vizuální obraz celého předmětu a jeho částí. Vybavujte si nové a nové detaily předmětu. Otevřete oči a srovnejte svou představu předmětu s jeho skutečným vzhledem. Zopakujte desetkrát v rámci každého cvičení. Postupně pracujte na přesné představě. Z počátku nebude tak zřetelná, jako je skutečnost, a někdy se bude ve chvíli, kdy zavřete oči, rozpíjet stejně jako se rozpíjí obrysy a detaily předmětu v šeru. Při vytrvalém tréninku si však předmět časem dokážete představit v jasných barvách. Je vhodné začínat s jednoduchými předměty, postupně přecházet ke složitějším, a potom k uceleným scénám. Můžete také číst a snažit se zapamatovat si text, to dobře rozvíjí vizuální paměť.

Cvičení čtvrté – vnitřní videoskop. Od půl minuty do tří minut se vpíjejte pohledem do předmětu, například mince nebo krabičky cigaret. Pak se soustřeďte na druhý předmět, například na průhlednou sklenici. Nechte oba předměty přesně se vepsat do vaší mysli. Potom v duchu vložte krabičku do sklenice. Můžete to zkoušet dvakrát, třikrát, rytmicky a podobně. Můžete v duchu vložit do sklenice hned několik předmětů. Tak v sobě rozvíjíte schopnost představovat si a vnímat nejen jednotlivé předměty, ale i kombinace předmětů.

Cvičení páté – barevné představy. Pokuste se v sedě nebo v leže uvolnit a koncentrovat svou pozornost na místo na čele mezi obočím. Snažte se si v co nejjasnějších barvách, s intenzitou halucinací, představovat a udržet před vnitřním zrakem po dobu jedné až deseti minut následující barvy: bílou bělobu, modrou šmolku, hnědou kůru, žlutý písek, zelenou trávu, bleděmodré nebe, šedé mraky a podobně.

Šesté cvičení – rozvoj chuťové představivosti. Soustřeďte se na špičku jazyka a vybavte si chuť právě rozkrojeného citronu – kyselou, chuť medu – sladkou, chuť pomeranče, cukru, a podobně.

Sedmé cvičení – rozvoj hmatové představivosti. Vyvolejte si představu hmatových vjemů – například bodání v prstech rukou nebo nohou, pocit doteku měkké vaty, jemného chmýří, vody, ohně a podobně. Usilujte o co nejzřetelnější představy těchto vjemů.

Osmé cvičení – rozvoj vizuální prostorové představivosti. Pokuste se představit si celá panoramata – les ve slunečním světle nebo les v dešti, horký slunečný den, moře a na něm lodě a lidi koupající se ve vodě.

Druhá část cvičení: připravte si obraz nebo fotografii, která se vám líbí. Pohodlně se usaďte, uvolněte se a bez mrkání se na obraz zkoncentrujte. Představujte si, že se nacházíte v obraze. Pokud je to les, vnímejte svěžest lesního vzduchu, lehký větřík, šum listí, vůni trávy. Pokud je to louka, představujte si vůni jednotlivých květin. Pokud je to zahrada, vnímejte vše, co se v ním nachází, veškeré vůně.

Desáté cvičení – řízení emocí. Rytmicky dýchejte, soustřeďte se na sluneční pleteň. Při vdechu vnímejte příval energie, při výdechu v myšlenkách přikažte energii, aby se přelila do sluneční pleteně. Zároveň si představujte, jak z vás při výdechu spolu se vzduchem vychází nežádoucí emoce. Vydechněte sedmkrát a poté přejděte na očistné dýchání. Pamatujte si, že veškeré příkazy musí být sebejisté a vážně míněné. Nejistota, pochyby nebo váhání obrátí veškeré úsilí vniveč.

Cviční za účelem získání pozitivních morálních vlastností. V leže nebo v sedě se uvolněte a vybavte si schopnost nebo vlastnost, ke které se chcete dopracovat. Představte si, že již tyto vlastnosti máte a v téže chvíli požadujte po své mysli, aby je rozvíjela. Dýchejte rytmicky, snažte se udržet v mysli představu kýžené vlastnosti. V přestávkách mezi cvičeními si tuto představu co nejčastěji připomínejte, pokud možno ji nikdy nepouštějte ze zřetele, snažte se s ní jakoby sžít. Pokud budete toto cvičení pravidelně opakovat, brzy si všimnete, že vnitřně rostete směrem ke svému ideálu. V následující kapitole popsaná technika rytmického dýchání přitom pomůže vaší mysli vytvořit žádoucí představu.

PULS DÝCHÁNÍ

Všechno na světě je ovládáno rytmem. Všechno, počínaje Sluncem a konče těmi nejmenšími atomy. Veškeré předměty, veškeré věci se jedna od druhé liší svou vibrací. Rytmické dýchání je založeno na této nepřetržité vibraci, která se objevuje v celé přírodě. Ve Vesmíru neexistuje klid – od planet až po atomy se všechno neustále pohybuje a vibruje. Vesmír funguje na základě nepřetržité vibrace a skrze ni. Energie ovlivňuje hmotu a z hmoty se rodí život.

Pránické léčení, praktikované jógíny, je založeno především na pochopení zákonitostí rytmu. Když se přizpůsobíme rytmu atomů, které tvoří naše tělo, dokážeme přijmout velké množství kosmické energie a následně řídit její tok tak, abychom dosáhli kýžených výsledků. Rytmické dýchání proto významně posiluje efekt léčby. Jógíni se při něm řídí tempem svého srdce: tep srdce je vzorem pro rytmus dýchání.

Než se pustíte do rytmického dýchání, zjistěte si, jaký je váš normální tep. Nahmatejte si puls a počítejte: jedna, dvě, tři, čtyři, pět, šest… a tak dále, dokud si rytmus spolehlivě nezapamatujete. Při troše nácviku si tento rytmus brzy osvojíte a snadno ho dokážete zopakovat.

Začátečníci by se měli nadechovat po dobu šesti tepů srdce a stejně tak vydechovat, ale časem se tento rytmus značně zpomaluje. Při rytmickém dýchání se jógíni drží pravidla, že nádech a výdech trvají stejně dlouho, zatímco zádrž dechu mezi nádechem a výdechem by měla představovat polovinu této doby.

Sedněte si nebo se postavte tak, aby vám to bylo pohodlné a aby vaše hruď, krk a hlava byly pokud možno v jedné rovině. Ramena zatlačte mírně dozadu, ruce uvolněně položte na kolena. V popsané poloze je váha těla nesena z části žebry, což vám umožní zůstat v této pozici dostatečně dlouho. Pozor, propadlý hrudník a vystrčené břicho správné rytmické dýchání komplikují.

Pomalu, zhluboka se nadechujte po dobu šesti tepů.

Na tři tepy zadržte dech.

Po dobu šesti tepů pomalu nosem vydechujte.

Před dalším nádechem vyčkejte tři tepy.

Celé cvičení několikrát zopakujte, ale vyhýbejte se přílišnému vyčerpání.

Po několika cvičeních dokážete prodloužit nádech i výdech až na patnáct tepů a více. Pamatujte si přitom, že zádrž dechu má trvat poloviční dobu. Příliš se však nevyčerpávejte snahou prodloužit dobu trvání vdechu a výdechu, ale usilujte o dodržování rytmu – to je mnohem důležitější. Cvičte, dokud nedosáhnete zvýšeného proudění energie – dokud neucítíte rytmus vibračního proudění Vesmíru v celém vašem těle. Vyžaduje to získat určitou rutinu, ale vše, co tomuto nácviku obětujete, vám plně vynahradí pocit uspokojení, který se následně dostaví. Jógíni jsou velice trpěliví a vytrvalí a tyto dvě vlastnosti jsou hlavním tajemstvím jejich úspěchu.

ABY RUCE „ZMOUDŘELY“

Trénink rukou má za cíl otevřít výstupy bioenergetické soustavy v prstech a dlaních, vytvořit mezi nimi stabilní proud energie a zvýšit citlivost pokožky na působení bioenergetických polí. V průběhu tréninku budujeme schopnost vnímat tato pole a umění řídit proudění energie. Ruce při tom začínají pracovat nejen v režimu výdeje energie, ale i v režimu vysoce senzitivního příjmu energie. Získávají tak schopnost vázat na sebe biopole pacienta. Fungují jako citlivý biologický přístroj určený k příjmu a výdeji energie. Přitom platí, že čím menší je pracovní plocha rukou, tím snáze se kontroluje jejich stav.

Pravá ruka mužů většinou nese pozitivní náboj (plus) – je aktivní, energie skrze ni vychází, zatímco levá ruka nese záporný náboj (mínus) – přijímá energii nebo ji stíní. Leváci mají polaritu rukou obvykle opačnou. Pokud jste muž a pravák, bude vaší pracovní rukou pravá, pokud levák – levá. Nejvíce pozornosti při tréninku věnujte své pracovní ruce. Nejdůležitější je soustředit se přitom na konečky posledních článků ukazováčku, prostředníčku a prsteníčku. Právě ty by se měly stát nejcitlivějšími na biopole. Provádí se jimi prakticky veškerá diagnostika.

Citlivost dlaní je menší a užívají se v podstatě jen k vnímání dvou faktorů – hypertonického a hypotonického tlaku biopole.

Existuje celá řada metod tréninku rukou, ale stačí osvojit si osm z nich – šest pro rozvoj prstů a dvě pro rozvoj dlaní. Většina cvičení je založena na kruhovém pohybu dlaní vůči sobě. Jedna ruka zůstává nehybná a druhá provádí kruhový pohyb ve směru hodinových ručiček vzhledem k nehybné ruce. Při cvičení se ruce vzdalují tak daleko, jak nám dovolí citlivost naší pokožky (až na rozpětí paží) a posléze se znovu přibližují. Nikdy neztrácejte spojení mezi rukama. Pracujeme nejprve na pravé a posléze na levé ruce. Protože naším hlavním nástrojem budou konečky prstů, ukazováčku, prostředníčku a prsteníčku – věnujeme pozornost především jejich tréninku. Při provádění cvičení je nezbytné si názorně představovat proudění energie a koncentrovat pozornost na pocity v konečcích prstů nebo v dlaních (teplo, mravenčení apod.).

Rychlost otáčení prstů při pohybu dlaní stanovujeme na základě zkušenosti s intenzitou vnímání biopole. V počátečních etapách nebude vysoká, ale s rostoucí citlivostí se může zvyšovat.

První měsíc až dva je žádoucí trénovat každodenně hodinu až hodinu a půl. Poté alespoň 30 minut denně. Trénovat můžeme v kuse nebo v 3 až 5 minutových intervalech v průběhu dne. Pokud pravidelně praktikujeme diagnostiku a léčení, můžeme trénink rukou vynechat, ale pokud léčení přerušíme, je nutné pokračovat v každodenních 30 minutových trénincích.

Cvičení prstů

1. Prsty aktivní ruky krouží kolem prstů neaktivní ruky do vzdálenosti nehtu – nejdříve kroužíme malíčkem kolem malíčku, pak prsteníčku, prostředníčku, ukazováčku a palce. Poté totéž provedeme prsteníčkem – kolem malíčku, prsteníčku, prostředníčku atd. Následují popořadě ostatní prsty. Při nedostatku času začínáme prsteníčkem, prostředníčkem a ukazováčkem. Aby vám ostatní prsty při tréninku nepřekážely, ohněte je nebo roztáhněte do stran.

2. Konečky prstů umístěte proti sobě a provádějte kroužení jednotlivými prsty ve stejném pořadí jako při prvním cvičení, přičemž od sebe prsty po spirále vzdalujte tak, abyste mezi nimi neztratili kontakt (vzdálenost závisí na citlivosti vaší pokožky k biopoli) a poté je opět po spirále přibližujte.

3. Umístěte ruce tak, aby vaše dlaně byly paralelně vůči sobě a překrývala se pouze bříška posledních článků prstů. Opět kružte prsty aktivní ruky kolem prstů neaktivní ruky ve stejném pořadí, jako při prvním cvičení, a to tak, že poslední článek prstu aktivní ruky krouží kolem posledního článku prstu neaktivní ruky:

4. Konečky prstů jsou proti sobě a prst aktivní ruky provádí prudké kývavé pohyby proti prstu neaktivní ruky s krátkou zádrží při míjení konečku prstu druhé ruky. Opět cvičíme se všemi prsty popořadě.

5. Prsty jedné ruky krouží kolem konečků prstů druhé ruky – nejprve v širokém kruhu a jak se kruh zužuje, prsty se od sebe oddalují. Potom se prsty aktivní ruky začnou střídavě přibližovat k neaktivní ruce a zase se od ní vzdalovat, jako by prováděly prudké údery proti prstům neaktivní ruky v oblasti nehtů.

6. Umístěte palce obou rukou proti ostatním prstům. Aktivní ruka krouží na střídačku kolem palce a kolem ostatních čtyř prstů neaktivní ruky tak, aby nejprve palec a poté ostatní prsty procházely mezi palcem a ostatními prsty aktivní ruky. Kromě kroužení můžeme aktivní rukou provádět také kývavé pohyby, při nichž mezi palcem a prsty prochází na střídačku palec a prsty neaktivní ruky. Prsty se přitom míjí jen do úrovně nehtů.

Cvičení dlaní

1. Uvolněte ramena a spusťte horní část paží podél těla tak, aby se lokty dotýkaly spodní části hrudníku. Dlaně držte proti sobě s prsty mírně roztaženými. Dlaně vykonávají pod vlivem biopole lehké, plynulé, kývavé pohyby a postupně se od sebe vzdalují na šířku ramen i dále (v závislosti na vaší citlivosti) a poté se znovu vrací do původní polohy.

Při oddalování dlaní se provádí dva menší kyvy směrem dovnitř a jeden větší směrem ven, při sbližování dlaní naopak – dva menší kyvy ven a jeden výraznější dovnitř.

2. Dlaně držíme křížem proti sobě, jedna je nahoře a druhá dole. Jsou mírně prohnuté, jako bychom mezi nimi svírali míč, prsty jsou roztaženy. Míč je těžký a tlačí na spodní dlaň. Provedeme dvě, tři zhoupnutí dlaní pod tíhou míče směrem dolů. Potom zvedneme ruce a plavně dlaně vyměníme, jako bychom přehazovali míč z jedné dlaně do druhé a opakujeme stejné pohyby v této poloze. Když si míč „přehazujeme“, otáčíme dlaně tak, že konečky prstů jedné ruky míjí konečky prstů druhé ruky.

Cviční na řízení proudění energie

1. Svěsit prsty a uvědomit si každý prst zvlášť.

2. Nabrat energii (nabít dlaně). Za tímto účelem se levá ruka obrátí dlaní nahoru, s roztaženými prsty. Pravá ruka dlaní dolů s roztaženými prsty je paralelní ruce levé a vykonává nad ní krouživé pohyby po směru hodinových ručiček (levá dlaň je na místě ciferníku) tak, aby poslední články prstů pravé ruky kopírovaly okraj dlaně a prstů levé ruky. Pohyb ruky je nerovnoměrný – nad základnou dlaně se zrychluje. Při tom si názorně představujeme, jak ruka pracuje s masou energie, jako by ji míchala. Energii shromažďuje především pravá ruka, méně pak levá.

Poté:

1. Setřeste energii z dlaně levé ruky. Abyste toho dosáhli, spojte malíček, prsteníček, prostředníček a ukazováček a poté jejich posledními články popořadě projeďte po celé délce palce.

2. Energii z levé dlaně nesetřásejte, ale v duchu ji převeďte do dlaně pravé.

3. Energii z pravé dlaně přežeňte přes ramena do dlaně levé, následně do nohy atd.

4. Levá ruka je spuštěna dolů a volně sevřena v pěst. Pravá ruka je částečně ohnutá a napřažená dopředu v úrovni hrudi, dlaň je rovnoběžná s tělem a prsty jsou lehce roztaženy. Představujte si, že proti pravé dlani se nachází dlaň levá. Kružte pravou dlaní po směru hodinových ručiček vzhledem k vizualizované levé ruce. Pohyb dlaně je nepravidelný, stejně jako při nabíjení dlaně energií. Při kroužení vyzařuje z konečků prstů a z prostředka dlaně proud energie.

5. Pravá dlaň se široce roztaženými prsty krouží ve směru hodinových ručiček nad chodidlem levé nohy (chodidlo levé nohy slouží jako ciferník). Energií se nabíjí především chodidlo. V duchu přečerpejte energii z levé nohy do pravé, poté do rukou atd.

A teď, milý čtenáři, nastala chvíle, kdy si promluvíme o fyzickém těle člověka. Ale nejdříve se zamyslíme nad tím, odkud a proč se člověk na Zemi objevil.

* Cviky tohoto oddílu a také části s názvem „Puls dýchání“ a „Aby ruce zmoudřely“ jsou převzaty z učení agnijógy.

VZNIK ČLOVĚKA APŮVOD NEMOCÍ

Dříve než budeme mluvit ovzniku člověka, položíme si otázku– co bylo před člověkem?

VBibli– Svaté knize– je popsáno stvoření světa skrze Boží Slovo:

„Na počátku stvořil Bůh nebe azemi. Země pak byla nesličná apustá, atma byla nad propastí, aDuch Boží vznášel se nad vodami. Iřekl Bůh: Buď světlo! Ibylo světlo. Aviděl Bůh světlo, že bylo dobré; ioddělil Bůh světlo od tmy. Anazval Bůh světlo dnem, atmu nazval nocí. Ibyl večer abylo jitro, den první. Řekl také Bůh: Buď obloha uprostřed vod, aděl vody od vod! Iučinil Bůh tu oblohu, aoddělil vody, kteréž jsou pod oblohou, od vod, kteréž jsou nad oblohou. Astalo se tak. Inazval Bůh oblohu nebem. Ibyl večer abylo jitro, den druhý.

Řekl také Bůh: Shromažďte se vody, kteréž jsou pod nebem, vmísto jedno, aukaž se místo suché! Astalo se tak. Inazval Bůh místo suché zemí, shromáždění pak vod nazval mořem. Aviděl Bůh, že to bylo dobré. Potom řekl Bůh: Zploď země trávu, abylinu vydávající símě, astrom plodný, nesoucí ovoce podlé pokolení svého, vněmž by bylo símě jeho na zemi. Astalo se tak. Nebo země vydala trávu, abylinu nesoucí semeno podlé pokolení svého, istrom přinášející ovoce, vněmž bylo símě jeho, podlé pokolení jeho. Aviděl Bůh, že to bylo dobré. Ibyl večer abylo jitro, den třetí.“ (Bible kralická, Gn 1,1-13)

Ano, přesně tak se mluví opočátku stvoření světa vPrvní knize Mojžíšově– Genesis. Ještě neexistovala nebeská světla, neexistovalo ani hlavní, přinejmenším ve vztahu kZemi, světlo– Slunce auž rostly tráva astromy. Anejenom rostly, ale inesly ovoce asemena. Aaž potom, po třetím dni stvoření světa:

„Opět řekl Bůh: Buďte světla na obloze nebeské, aby oddělovala den od noci, abyla na znamení arozměření časů, dnů alet. Aaby svítila na obloze nebeské, aosvěcovala zemi. Astalo se tak. Iučinil Bůh dvě světla veliká, světlo větší, aby správu drželo nade dnem, asvětlo menší, aby správu drželo nad nocí; též ihvězdy. Apostavil je Bůh na obloze nebeské, aby osvěcovala zemi; aaby správu držela nade dnem anocí, aoddělovala světlo od tmy. Aviděl Bůh, že to bylo dobré. Ibyl večer abylo jitro, den čtvrtý.

Řekl ještě Bůh: Vydejte vody hmyz duše živé vhojnosti, aptactvo, kteréž by létalo nad zemí pod oblohou nebeskou! Istvořil Bůh velryby veliké avšelijakou duši živou, hýbající se, kteroužto vhojnosti vydaly vody podlé pokolení jejich, avšeliké ptactvo křídla mající, podlé pokolení jeho. Aviděl Bůh, že to bylo dobré. Ipožehnal jim Bůh, řka: Ploďtež se amnožte se, anaplňte vody mořské; též ptactvo ať se rozmnožuje na zemi! Ibyl večer abylo jitro, den pátý.

Řekl též Bůh: Vydej země duši živou, jednu každou podlé pokolení jejího, hovada azeměplazy, izvěř zemskou, podlé pokolení jejího. Astalo se tak. Iučinil Bůh zvěř zemskou podlé pokolení jejího, též hovada vedlé pokolení jejich, ivšeliký zeměplaz podlé pokolení jeho. Aviděl Bůh, že bylo dobré. Řekl opět Bůh: Učiňme člověka kobrazu našemu, podlé podobenství našeho, aať panují nad rybami mořskými, anad ptactvem nebeským, inad hovady, anade vší zemí, inad všelikým zeměplazem hýbajícím se na zemi. Istvořil Bůh člověka kobrazu svému, kobrazu Božímu stvořil jej, muže aženu stvořil je. Apožehnal jim Bůh, ařekl jim Bůh: Ploďtež se arozmnožujte se, anaplňte zemi, apodmaňte ji, apanujte nad rybami mořskými, anad ptactvem nebeským, inad všelikým živočichem hýbajícím se na zemi. Řekl ještě Bůh: Aj, dal jsem vám všelikou bylinu, vydávající símě, kteráž jest na tváři vší země, avšeliké stromoví, na němž jest ovoce stromu, nesoucí símě; to bude vám za pokrm. Všechněm pak živočichům zemským, ivšemu ptactvu nebeskému, avšemu tomu, což se hýbe na zemi, včemž jest duše živá, všelikou bylinu zelenou dal jsem ku pokrmu. Istalo se tak. Aviděl Bůh vše, což učinil, aaj, bylo velmi dobré. Ibyl večer abylo jitro, den šestý.

Atak dokonána jsou nebesa azemě, ivšecko vojsko jejich. Adokonal Bůh dne sedmého dílo své, kteréž dělal; aodpočinul vden sedmý ode všeho díla svého, kteréž byl dělal. Ipožehnal Bůh dni sedmému aposvětil ho; nebo vněm odpočinul Bůh ode všeho díla svého, kteréž byl stvořil, aby učiněno bylo.

Tiť jsou rodové nebes azemě, když stvořena jsou vden, vněmž učinil Hospodin Bůh zemi inebe, ikaždé chrastiny polní, dříve než byla na zemi, ivšeliké byliny polní, prvé než vzcházela; nebo ještě byl nedštil Hospodin Bůh na zemi, aniž byl který člověk, ješto by dělal zemi. Aaniž pára vystupovala zzemě, aby svlažovala všecken svrchek země. Iučinil Hospodin Bůh člověka zprachu země, avdechl vchřípě jeho dchnutí života, ibyl člověk vduši živou. Štípil pak byl Hospodin Bůh ráj vEden na východ, apostavil tam člověka, jehož byl učinil. Avyvedl Hospodin Bůh zzemě všeliký strom na pohledění libý, aovoce kjídlu chutné; též strom života uprostřed ráje, istrom vědění dobrého azlého. Ařeka vycházela zEden, ksvlažování ráje, aodtud dělila se, abyla ve čtyři hlavní řeky. Jméno jedné Píson, ta obchází všecku zemi Hevilah, kdež jest zlato. Azlato země té jest výborné; tam jest ibdelium, akámen onychin. Jméno pak druhé řeky Gihon, ta obchází všecku zemi Chus. Ajméno řeky třetí Hiddekel, kteráž teče kvýchodní straně Assyrské země. Ařeka čtvrtá jest Eufrates. Pojav tedy Hospodin Bůh člověka, postavil jej vráji vzemi Eden, aby jej dělal aostříhal ho. Izapověděl Hospodin Bůh člověku, řka: Zkaždého stromu rajského svobodně jísti budeš; ale zstromu vědění dobrého azlého nikoli nejez; nebo vkterý bys koli den zněho jedl, smrtí umřeš. Řekl byl také Hospodin Bůh: Není dobré člověku býti samotnému; učiním jemu pomoc, kteráž by při něm byla. Nebo když byl učinil Hospodin Bůh zzemě všelikou zvěř polní, ivšecko ptactvo nebeské, přivedl je kAdamovi, aby pohleděl na ně, jaké by jméno kterému dáti měl; ajak by koli nazval Adam kterou duši živou, tak aby jmenována byla. Idal Adam jména všechněm hovadům, iptactvu nebeskému, avšeliké zvěři polní; Adamovi pak není nalezena pomoc, kteráž by při něm byla. Protož uvedl Hospodin Bůh tvrdý sen na Adama, iusnul; avyňal jedno zžeber jeho, ato místo vyplnil tělem. Aztoho žebra, kteréž vyňal zAdama, vzdělal Hospodin Bůh ženu, apřivedl ji kAdamovi. Iřekl Adam: Teď tato jest kost zkostí mých atělo ztěla mého; tato slouti bude mužatka, nebo zmuže vzata jest. Zté příčiny opustí muž otce svého imatku svou, apřídržeti se bude manželky své, ibudou vjedno tělo. Byli pak oba dva nazí, Adam ižena jeho, anestyděli se.“ (Bible kralická, Gn 1,14-31; 2,1-25)

Co si otom myslíš ty, čtenáři?

PŮVOD BOHA

Kdysi velmi, velmi dávno– možná před miliardami amožná před trilióny let, staletími nebo itisíciletími– neexistovalo na světě nic, co existuje nyní: ani Země, ani hvězdy, ani Slunce. Byla jen temnota.

Klaním se Ti, Vyšší Rozume!

Klaním se Ti, Bože!

Jsem tvůj služebník!

Zchaosu temnot se touhy rodí,

Zkropené osvícením dosytosti,

1. „Ke konci klasického období existovaly vŘecku dvě koncepce Chaosu… Jedna zdůrazňovala chápání Chaosu jako fyzického prostoru, prázdného nebo něčím naplněného; zatímco druhá vnímala Chaos jako cosi živého aživot tvořícího, jako základ života ve světě.“

2. „Chaos– neviditelný aneuchopitelný, všechny fyzické vlastnosti postrádající počátek, který nám zůstane poté, co zbavíme fyzickou hmotu všech reálných vlastností; to, co se nedá nijak pojmenovat, protože každé jméno připisuje objektu nějakou vlastnost. Chaos je čistá matérie, sama skutečnost existence hmoty, nezávislá na jejích reálných vlastnostech. Chaos není jen tak nějaká hmota, ale princip nepřetržitého vznikání hmoty.“

3. „Chaos je prostor, obsahující veškerenstvo. Pokud by neležel základu všeho, ani země, ani voda, ani další prvky, ani sám Vesmír by nemohly vzniknout. Pokud si vše odmyslíme, zůstane nám prostor, ve kterém vše bylo. Atento prostor má tři rozměry, nepočítaje vto odpor– délku, hloubku ašířku.“

4. „Chaos je rozdělení na elementy.“

5. „Chaos kdysi rozdělil smíchané prvopočátky všech věcí při jejich vzniku.“

6. „Pojetí Chaosu jako nekonečné prostorovosti, zároveň stojící mimo konkrétní prostor ačas, nacházíme uMarka Aurelia: ‚Povšimni si toho, jak rychle se vše propadá skrze zapomnění do Chaosu času, rozprostírajícího se bez konce všemi směry…‘ Chaos je svým způsobem věčností.“

7. „Dále je Chaos chápán jako neuspořádaný stav matérie.“

8. „Chaos je svým způsobem spojením protikladů: vše odkrývá atvaruje, všemu umožňuje vystoupit na povrch; ale ve stejnou chvíli vše pohlcuje, vše nivelizuje, vše skrývá vsobě.“

9. „Antická koncepce Chaosu zdůrazňovala jeho tvůrčí aživototvorné aspekty. Orfiky byl Chaos chápán jako úzce spojený sKosmickým vejcem, zněhož vznikl Vesmír. Klement píše opředstavě orfiků, že se počáteční, neuspořádaná matérie postupně proměnila vChaos– vejce azněho vzešly všechny reálné podoby světa.“

10. „Učení osetkávání počátků akonců vChaosu je typickým tématem antické filosofie. Chaos je principem nepřetržitého, nerozlišitelného anekonečného tvoření, to jest to, co pythagorejci aorfikové nazývali dyádou abez čeho není možná existence ani bohů, ani světa, ani lidí, ani božského asvětového života vůbec.“

11. „Chaos je tou hlubinou, do které se hroutí vše stvořené amění se vnepřetržité anerozlišitelné tvoření, tou ‚strašlivou propastí‘ zníž vyvěrají prvopočáteční prameny života, nikoli však život sám.“

12. „Chaos je prezentován jako vznešený obraz kosmické prajednoty, rozpouští se vněm veškerá existence, vychází zněj aopět vněm hyne; Chaos je mezním zředěním arozptýlením matérie aje věčnou smrtí pro všechno živé. Ale je zároveň imezním nahuštěním veškeré matérie. Je indiferentním kontinuem, prostým veškerých přerušení amezer. Je principem azdrojem veškerého stvoření, věčně tvořícím živým lůnem, znějž se rodí veškeré podoby života. Antický Chaos je všemocný abeztvárný, ale sám vše tvaruje. Je to kosmický netvor, jehož podstatou je nicota aprázdnota. Ale je to nicota, která se stala kosmickým netvorem, je to zároveň nekonečno inula. Všechny prvky vněm splývají vnerozdělitelný celek. Chaos je jednou znejoriginálnějších antických mytologicko-filosofických hádanek.“

1. „Vkosmologických mýtech starého Egypta je Chaos zobrazován jako prvotní praoceán Nun, je popisován jako nebytí, neexistence nebe azemě astvořeného světa. Zároveň však tomuto Chaosu, jak se dočtěme v‚Textech pyramid‘, nejsou vlastní neuspořádanost nebo strašlivost. Uvnitř praoceánu se nachází tvůrce (Atum, Cheprer– vznikající nebo stávající se), který zněj tvoří vše existující (herákleopolská legenda). Mezi božstvy, vyzvednutými tvůrcem zpraoceánu, se nachází několik dvojic, které vjiných tradicích ještě charakterizují samotný Chaos (například manželský pár bohů temnoty nebo dvojice bohů neviditelného, viz Osmero). Dvojice Nun–Naunet poukazuje na myšlenku mužského aženského tvůrčího počátku ještě vhranicích samotného Chaosu. Stvoření světa zChaosu je reverzibilní: svět nejen že celou dobu vzdoruje silám obklopujícího ho Chaosu, ale může jimi být znovu pohlcen.“

2. „Sumerská verze počítá se dvěma stádii existence Chaosu: prvním je zaplnění celého prostoru Světovým oceánem vjehož hlubinách se nachází pramatka všeho existujícího Nammu; druhým pak nerozdílné spojení božské manželské dvojice Ana aKi, které naruší až jejich syn Enlil, který od sebe rodiče oddělí. Pro sumerskou verzi je podstatné, že Chaos ohrozilo narození Enlila (prvek ‚lil‘ naznačuje vítr– pohyb vzduchu). Jeho vzdušná podstata byla vlastně prvním zaplněním kosmického prostoru aprvním nositelem pohybu. Sumerské představy oChaosu, sdůrazem na vtělení Chaosu do božských osob, jsou mnohem dynamičtější než staroegyptská verze.“

3. Biblická varianta vyprávění oChaosu popisuje praoceán (Chaos) ne jako něco věčného, absolutního, prapůvodně samostatného aprvotního, ale jako stvořený Bohem. Zároveň je Chaos omezen ico se týče možností. „Iřekl jsem: Až potud vycházeti budeš, adále nic, tu, pravím, skládati budeš dutí vlnobití svého.“ (Bible kralická, Jb 38,11) Aikdyž Bůh hrozí potopou (která není pouhou povodní, ale právě vpuštěním Prvotního Chaosu zpět na svět) azbavuje praoceán omezení: „Léta šestistého věku Noé, druhého měsíce, sedmnáctého dne téhož měsíce, vten den protrženy jsou všecky studnice propasti veliké, aprůduchové nebeští otevříni jsou“. (Bible kralická, Gn 7,11), stejně si nad ním ponechává kontrolu: „Ibyl příval na zemi čtyřidceti dní ačtyřidceti nocí.“ (Bible kralická, Gn 7,12)

4. „Ve fénické kosmologii (vprotikladu kžidovské) je Chaos prvotní, kalný, temný aničím neomezený.“

5. „…z praoceánu, představujícího Chaos, vzniklo božstvo stvůrčím potenciálem.“

6. „Včínské mytologii je Chaos především místem zrození prapočátku, jehož rozvoj nakonec vede ke vzniku Vesmíru.“

7. „Mýtické popisy světových katastrof akataklyzmat (viz potopu) předpokládají neúplné vyhnání Chaosu ze světa, jeho potlačení. Spozůstatky Chaosu ve světe je spojena hrůza, strach rodící se ze tmy, znoci, zbeztvarosti, znepřítomností spolehlivých hranic mezi člověkem aříší Chaosu. (‚Propast mlh ahrůz se před námi náhle rozevírá vcelé své nahotě amezi ní anámi již není žádných překážek– to proto nás noc tolik děsí‘– F. I. Ťutčev) Iříše smrti, se kterou je strach také spojen, je nezřídka popisována jako svého druhu Chaos (ve dvou variantách: buď jako beztvarost aodtrženost, nebo jako protiklad ktomuto světu).

Za Muromem černý lesy,

KDYŽ DEN TRVAL MILIONY STALETÍ

KOSMICKÉ DNY ZEMĚ