Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Luděk Bukač

Trénink herní přirozenosti

Kouzlo hráčského naturelu

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Fotografie na obálce Petr Rucki
Ilustrace Ondřej Minář
Odpovědná redaktorka Ivana Kočí
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Jazyková úprava Zdeňka Tichá
Počet stran 128
První vydání, Praha 2014
Vytiskla Tiskárna PROTISK, s.r.o., České Budějovice

© Grada Publishing, a.s., 2014

Názvy produktů, firem apod. použité v této knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

ISBN 978-80-247-5054-5

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořila Eva Hradiláková

ISBN 978-80-247-8917-0 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8918-7 (ve formátu EPUB)

Předmluva

Používání mozku

Nelze dosáhnout nejvyšších světových triumfů bez používání mozku, který společně s pamětí tvoří nejdůležitější součást strategie při dodržování dané taktiky v zápase. Mozek podporuje zejména sebevědomí v momentech proměňování šancí, které jsou často rozhodující pro vývoj utkání nebo jeho úspěšné ukončení.

V mnoha případech je důležitá i paměť, která nasměruje správné rozhodnutí vyvarovat se stejné chyby v podobné situaci či šanci se stejným soupeřem z doby minulé. Mozek určuje i intenzitu odvahy použít ten či onen úder v tenisovém sportu za důležitého stavu, který často ovlivňuje nervozita a rozhoduje zejména odvaha a důvěra ve vlastní údery při jejich používání. Vybrat tu správnou variantu je vždy to nejtěžší, vyžaduje to maximální soustředění k zachování klidu a dořešení naskytnuté šance. Při unáhleném rozhodnutí se obvykle chybuje. Tady hraje ve sportu mozek svou nezastupitelnou roli.

Koordinace mozku a paměti musí být podpořena dobrou fyzickou kondicí, která je potřebná, ale často není tou rozhodující. K čemu mi je dobrá fyzická kondice, když nevěřím svým úderům, které nejsem schopen použít ve vypjatých situacích, a nejsem tedy asi ani dostatečně technicky vybaven. Sice bojuji, ale trápím se psychicky.

9. 10. 2013

Jan Kodeš, vítěz Wimbledonu a Roland Garros

Trénink herní přirozenosti

V životě nestačí jen dělat věci správně, je důležité dělat správné věci. Ve sportu, vědě i v umění platí tato definice dvojnásobně, protože plně postihuje skutečnost, zda jsme jen vykonavateli představ jiných, nebo jsme tvůrci vlastního přístupu, úvah i realizací možného. A je zde i fakt, že jsme poměřováni nejen výkonností našich současníků, ale také předchůdců a nástupců.

Doktora Bukače jsem z divácké tribuny znal jako hráče i trenéra a při osobních debatách o sportu a hudbě jsem poznal jeho dar přesného myšlení. „Trénink herní přirozenosti“ jsem přidal do svého vidění přípravy kreativního jedince i s jeho mravním potenciálem právě v době, kdy jsem psal „Metodiku tvůrčího interpretačního umění“, a byl jsem zcela ohromen  řadou společných rysů mezi vrcholovým sportem a tvořivou hudební interpretací. A myslím, že obdobné vazby bychom objevili i s literáty, architekty, filmaři nebo herci. Herní přirozenost je i v těchto disciplínách vrcholným stupněm úsilí velkých osobností.

23. 10. 2013

Prof. Jiří Hlaváč, interpret, pedagog, skladatel, publicista

Fenomén přirozenosti

Jedna klička, druhá klička, Hajšman střílí na Pantůčka a ten zase na Guta, který střílí do kouta. Z kouta se to odrazilo, Pučkova to porazilo, lidiřvali góóól!

V hokejové minulosti po jednom vítězném utkání naší reprezentace proti SSSR poslala starší fanynka hráčům do šatny telegram s výše uvedenou veršovačkou. Celou verzi si již nepamatuji, nicméně obsahem tohoto veršíku je lidově sdělená podstata herního výkonu. Stařenka šla věci na kloub a podle toho, co viděla, cítila, mínila, že to, co ji uchvátilo, byly taktika, technika, způsob spolupráce a náhoda. Pramenem jejího poznání byly smysly, emoce a selský rozum.

Nejen soud příznivkyně hokeje, ale i činnost hráčů minulosti měla přirozenou povahu herního klání. Pozorování přirozenosti je vždy subjektivní a osobité. Poodhalit povahu přirozenosti ve výkonu je pro koučování nejobtížnějším zadáním. V tomto směru nechci omlouvat nedostatky této práce, chci jen upozornit na ošidnost poznávání složitosti výkonu a tréninku. Bylo-li v tomto textu přece něco poznáno, není jednoduché to „něco“ ostatním srozumitelně sdělit.

V koučování jde vždy o platnost poznaného. Nemilosrdným soudcem výkonu hráčů a kouče je utkání. Význam přirozenosti dostává specifické určení až v kontextu, v němž se používá. V našem případě jde o spojitost s výkonem a jeho růstem. Obecným rysem přirozenosti je emoční, mentální, dovednostní a fyzická spontanieta herní tvořivosti. Schopnosti jako sebeuvědomování, sebeprožívání, intuice, instinkt, uplatňování svobodného rozhodování, předvídání a klamání soupeře jsou pro dílo hráče mentálním předurčením dovedností.

Protikladem přirozenosti je „metodizovaný trénink“. Metodizace plánovitě vyčleňuje, začleňuje, nacvičuje a osvojuje, přičemž predikce účinnosti proti soupeři je sporadická. Metodizovaný trénink vychází ze struktury herního výkonu v domnění, že systematicky utříděný výkon se nácvikem dokáže spojit v celek. Individuální výkon tak není přirozenou odpovědí na činnost soupeře. Je to tím, že není bezprostředně tvořen herně – je smontovaným hybridem složek výkonu.

Týmový výkon jednoznačně závisí na výkonnosti každého jeho člena. Je nesporné, že systém hry družstva vyžaduje instrukce a nácvik. Taktická idea hry družstva má záměrnou organizaci. Organizovanost týmu zvyšuje a umocňuje jeho sílu.

Herní přirozenost vzniká abstrakcí děje utkání. Posláním koučování je aktivace herní přirozenosti – kultivace naturelu hráčství. Koučování se stává uměním pouze v tom případě, dokáže-li u hráče vždy a zároveň uvolnit, tj. při výkonu uplatnit, veškerou emocionální, mentální, dovednostní a fyzickou potenci jedince. Tomuto stavu se říká adaptace na výkon. Takový hráč je tvůrčí a výkon je jeho dílem.

Má-li adaptivní vázanost všech složek výkonu nalézt uplatnění proti soupeři, je zapotřebí, aby se trénink vyprostil z překonaných představ o výkonu a vrátil se do nitra hráčů, tedy stavu, ve kterém jedinec prostřednictvím kouče dospěje k sebeuvědomování, v němž nalezne svou sílu a přesvědčení, že je to on, kdo je hybatelem herních událostí. V tomto smyslu má přirozenost spojitost s herní činností, pro kterou je hlavním motivem bavit se poznáváním tajů soupeření v ledním hokeji.

Autor

1. Úvod doproblému

1.1 Trénink mentální složky herního výkonu

„Představy ostruktuře herního výkonu se mění.“

Výkon velkých hráčů je přirozeně osobitý, má myšlenku, techniku, emoce ifyzické nasazení. Vobsahu slova myšlenka jsou zahrnuty zkušenost, tvořivost, improvizace, intuice arovněž instinkt.

Herní intuice se nabývá bez zkušeností arozumové úvahy. Projevem je bleskové pochopení situace abezprostředně realizovaný nápad. Instinkt znamená, že hráč ikouč jsou nadáni schopností vedoucí kcíli bez vědomého vědění, jak. Instinkt dohráče vložila příroda.

Vsoučasném plánovitém tréninku podněcování přirozené svébytnosti nedostává prostor. Důsledkem je produkce neodlišujících se jedinců. Je to itím, že koučové kladou důraz nabojovnost, nespecifickou kondici, herní disciplínu,direktivní plnění úkolů a nácvik.

Důsledkem tohoto přístupu je mnoho průměrných, dost nespokojených ařada zklamaných. Renesance vývoje „naturálního hráčství“ vyžaduje změnu myšlení aobohacení vědomostí trenérů.

Hráčský naturel je výsledkem komplexní adaptace organismu nakonfrontaci se soupeřem. Rysem hráčského naturelu jsou kognitivní (herní čtení), konativní (soutěživé úsilí) aemoční (prožívání) mentální kategorie. Hráčskou náturu dále charakterizují vysoký self-interest, družné asilné JÁ (self), soutěživé sebeprosazení (osobní ikooperativní), sklon ktvořivosti, dovednostní zaujetí, emoční napětí, přirozená chytrost, fyzická síla apsychická stabilita. Self-interest považuji zaherní vášeň azaujetí. Hlavním herním motivem je soutěžení oprvenství kotouče avstřelení branky.

Záměrem tohoto textu je poukázat nasložitost herního výkonu atréninku ledního hokeje. Znalosti sportovního tréninku vyvolávají celosvětový zájem odborníků, avšak český trénink ledního hokeje nevyužívá poznání, která se mění před očima. Kvytvoření představy oherním výkonu atréninku je potřebné vědět vevšech souvislostech něco ofunkci mozku atěla. Poměrně složité je zpřístupnění těchto znalostí trenérské praxi. Ipři největším zjednodušování se někdy nelze vyhnout výrazům, které koučům mnoho neříkají. Zcela jistě lze některé věci vysvětlit mnohem víc polopatě, potom ale sdělit něco zásadního je obtížné.

Vtréninkové praxi jsem jako hráč, kouč aučitel strávil téměř 70 let života. Aby se můj příběh nestal muzejní vzpomínkou, rozhodl jsem se subjektivně prožitou praxi updatovat pohledem současné kognitivní vědy aneurovědy.

Vesvých úvahách jsem vycházel zpublikací pana primářeF.Koukolíka. Vjeho literatuře jsem nalezl paralelu úhlu pohledu nateorii ipraxi sportovního tréninku. Jazykem kouče jsem se pokusil volně aněkdy istylisticky věrně osobní zkušenost obohatit oprvky vědeckého popisu tohoto obdivuhodného neurovědního technologa.

Pustil jsem se doodvážného aobtížného úkolu. Ostatně – odvaha je hlavním rysem hráčství ikoučinku. Smělost kmetaforickému převodu neurovědních apsychologických poznání mi dodala bohatá hráčská atrenérsko-pedagogická praxe. Zaodborně zjednodušenou apřes veškerou opatrnost případně mylnou interpretaci vědeckých poznání se předem omlouvám. Moje úvahy řídily osobní zkušenosti stréninkem aherním výkonem.

Jsem přesvědčen, že současný trénink ledního hokeje vyžaduje nový pohled. Původní teoretická astále stejně vyučovaná představa oherním výkonu asportovním tréninku se vlivem nových poznání bortí. Hráčská nátura aherní výkon jsou něco jiného, než se dosud soudilo. Navíc, současný trénink hokejové mládeže vykazuje nežádoucí odliv zájemců afinální zklamání mnoha jedinců.

Vdlouholeté praxi pro mě byly každá tréninková jednotka akoučované utkání evidovaným avyhodnocovaným testem sdůslednou zpětnou vazbou. Bylo toho požehnaně. Vprůběhu času jsem získal nesmírné astále se pozměňující zkušenosti.

Domozků hráčů jsem neviděl, zato jsem pociťoval jejich myšlení, poznal jejich pohyb, dovednosti, účinek tréninku navýkon aproblémy svýkonem. Poznával jsem ijejich postoje, psychiku, učenlivost aemoční reakce. Kritické myšlení azpětnovazební efekt mi pomáhaly poodhalovat složitost herního výkonu atréninku.

Souhrnem těchto zkušeností je mozaika úvah oherním výkonu, tréninku apozadí hráčské nátury. Poznávání složitosti herního výkonu atréninku je hledáním skutečnosti, kterou věda neustále mění. Neopominutelný je ifakt, že výsledek tréninku iutkání často zkresluje vliv náhody. Nezřídka má herní soupeření stochastický průběh. Například kotouč nahodile odskočí na hokejku soupeře.

Text, který čtete, není učebnicí, je směsicí osobních zkušeností aodborných úvah. Jeho cílem je vyvolat diskuzi opotřebě zásadní změny pohledu nasložitost herního výkonu atréninku.

Obsah mysli hráče je souhrnem vědomého inevědomého poznání herního děje asoutěžení. Vědomý obsah mysli si hráč dokáže vybavit, nevědomé poznání ovlivňuje jeho činnost, aniž otom ví. Reflexí nevědomého ivědomého je herní výkon. Vkaždém vědomí apatřičném herním výkonu je obsažena ipříslušná míra sebevědomí.

Jednou znejvětších potíží současné praxe je opomíjení vázanosti mozku, těla apsychiky. Poznávání této složitosti odhaluje věda; využívá učení, trénink, koučování azvyšuje výkonnost. Výchova hráčského naturelu vychází zdispozičních předpokladů avyžaduje motivované hráče ikouče. Důležitými předpoklady naturelu hráčství jsou:

1. trvalý zájem,

2. schopnost mentalizace herního děje,

3. důvěra vsebe sama,

4. přítomnost volního rozhodování,

5. sklon kespolupráci.

Nato, aby se herní výkon podstatně změnil tréninkem udospělých hráčů, je už obvykle pozdě. Ztěchto důvodů koučové ponejvíce využívají instrukcí, nácviku, tréninku kondice, aktivně řízeného utkání – benčkoučinku – amotivace, tj. aktivně koučují. Cesty kobnově naturelu hráčství proto vedou khokeji mládeže.

1.2 Zdroje taktiky jsou skryty vmozku

„Nejlepší hráči minulosti byli intelektuály ledu.“

Výkon někdejších předchůdců současného hokeje současné hokejové generace byl spontánním jevem. Základním modelem učení bylo napodobování. Hráči se učili jeden oddruhého. Výsledkem tohoto sebeřízeného učení bylo přetváření starých avytváření nových herních myšlenek adovedností. Změny adovednostní triky vymýšleli hráči.

Přirozený vývoj byl fixní součástí herního prostředí. Fungujícím šiřitelem novinek byla široká herní všestrannost. Učení napodobováním trvalo až dodoby teoretického rozmachu sportovního tréninku (50. léta 20. století). Nametodice sportovního tréninku se tehdy společně podílela teorie ipraxe.

Časem byly myšlení hráčů anespoutaná přirozenost jejich výkonu stále více avíce svírány metodickými kleštěmi. Namísto myslet atvořit začali hráči nacvičovat, instruktivně plnit, bojovat abořit. Sexpanzí kognitivních aneurovědních oborů pohled naherní výkon atrénink dostává nová objasnění.

Herní činnost je komplex naplňovaný dovednostmi, intelektem, psychikou akondicí. Vývoj výkonnosti je výsledkem interakce genů, mozku, těla, koučování aprostředí. Geny výkonnost predisponují. Učení, trénink, koučování aprostředí dispozice rozvíjejí. Adaptace mozku atěla probíhá naúrovni tréninku asoutěžení.

Účinnost tréninku formují bio-psychosociální znalosti. Teorie taktiky je skryta vefunkcích mozku. Současné chápání taktiky neodpovídá složitosti herního výkonu atréninku. Taktické jednání nelze memoricky ani metodicky hráče naučit, natož určit příkazy. Co lze, je přidělit hráči herní úkoly.

Taktické jednání arozhodování je možné dopaměti hráčů vložit koučováním aherní praxí. Mentální kvalita herního výkonu je projevem hráčského naturelu.

Formální pohled natrénink taktiky nepostihuje potíže při učení. Mentální obsah hokeje mápsychický podtext. Vše psychické se týká vnímání složitosti herního výkonu, problému učení, trénování apodávání výkonu. Představu slova mentální naplňuje myšlení, rozum asamozřejmě vše emocionální apsychické. Taktické jednání je vázáno na vnímání, emoce asvobodné rozhodování. Ztohoto důvodu jsem se problému taktiky rozhodl připisovat mentální signifikanci. Vše, co je vtextu považováno zamentální, je vtréninku autkání více či méně synonymem taktického. Naopak, vše taktické vsobě skrývá mentální, psychické a duševní, emoce a reprezentace.

Mentální herní zkušenosti jsou základem adekvátního rozhodování ajedinečnosti výkonu. Hráč si svoji činnost začne uvědomovat teprve tehdy, pochopí-li to, co nahřišti dělá avidí on, jeho spoluhráči asoupeř. Vědecky se tomu říká sebeuvědomování. Pobídka koučů „… člověče, jdi už konečně dosebe“ nachází svůj obsah až vsebeuvědomování. Hráčovo JÁ, jáství, se kultivuje auzrává koučováním, herním tréninkem aherní praxí.

Pro potřebu herního výkonu obsah toho, co dělá hráč, spoluhráči asoupeř, zahrnuje:

schopnost čtení, vztahu JÁ keskutečnosti,

niterně iexterně subjektivně pociťovanou herní činnost. Vztah JÁ–MY vs. ON–ONI tvoří vazby spolupráce isoupeření,

schopnost záměrně ovlivňovat vývoj soupeření,

techniku dovedností aspecifickou kondici.

Dlouhodobě zarámované teoretické chápání škatulkově strukturovaných faktorů asložek výkonu atréninku (technika, taktika, kondice, psychika atd.) kouče ihráče odvádí odpoznávání skutečnosti. Tato tradiční koncepce je opřena opojmově přesné apro trénink jistě definované atéměř nutné principy.

Tím, že se přirozenost herního výkonu stala kořistí teoretiků ametodiků, proklouzává koučům ahráčům pod rukama. Nová poznání apozměněná strukturalizace tréninku poodhalují zastíněný problém učení taktiky.

Ikdyž zkušenosti jasně říkají, že takhle to není, pod kůži zadřený adnes překonaný výklad strukturalizace herního výkonu asportovního tréninku zcela zastínil složitost obsahu afunkčnosti tohoto problému.

Interpretace teorie, která neodpovídá skutečnosti aposunutému stavu poznání, účinnost tréninku nežádoucím způsobem snižuje. Poznávání složitosti herního výkonu avlivu tréninku vychází zneurofyziologických apsychologických zdrojů. Uvažujeme-li ovýkonu atréninku, je třeba něco vědět nejen opohybu akondici, ale ioherním mozku, osobní psychice apsychosociálních základech spolupráce atýmového výkonu.

Vývoj herního výkonu probíhá vose učení – trénink – herní praxe– soutěžení. Protagonisty tohoto procesu jsou hráči atrenéři. Současné požadavky nakouče jsou vysoké. Aktualizované znalosti otréninku, problémy skolísavostí výkonu, schopnost abstrakce, odvaha kinovaci, způsob komunikace azkušenosti, spolu spraktickou ukázkou jsou nároky, které není jednoduché zvládnout. Kvalita koučovaní leží naprůsečíku vědomostí, zkušeností, komunikační obratnosti, vedení hráčů ksamostatnosti, sebeuvědomování asebeprožívání.

Poznámka 1

Změnu pohledu natrénink ledního hokeje přinášejí moderní technologie zabývající se přenosem vědeckých poznání. Multidisciplinární přístup kesložitosti herního výkonu mění představy otréninku avýkonu. Zorný úhel se koncentruje nasložitost poznávání jednoty mozku atěla. Nová poznání jsou fascinující apro technologii koučování inovativní. Věda tak mění pohled napřirozenost herního výkonu. Taktický výkon nelze metodicky stvořit, je dílem specificky vytrénovaného mozku.

1.3 Složitost herního výkonu

„Poznávání herního výkonu vyžaduje změnu vuvažování.“

Vtréninku ledního hokeje, který metodizoval, popisoval apřitom jeho účinek se podobal dlouhodobé předpovědi počasí, se většina minulých představ mění. Původci těchto změn jsou nová vědecká poznání acelosvětové zkušenosti. Komplexitu herní činnosti lze vtěsnat dorovnice „mind + body = performance + result“.

Trénink se nemůže dále posunout bez hlubších znalostí provázanosti funkcí mozku atěla. Rychlý vývoj kognitivní aafektivní neurovědy přímo nabádá kezměnám vtréninku. Vherní činnosti stejně jako vlidském organismu všechno souvisí se vším. Tento jev věda považuje zabio-psycho-sociální komplex. Oblast „bio“ je souhrnem všech biotických (živých) aabiotických (neživých) složek herního prostředí.

Mozek herní činnost řídí anarealizaci výkonu idohlíží. Mozek adaptovaný naherní zátěž asoutěžení můžeme nazvat herním mozkem. Mozek je centrem, nitrem imechanismem herní výkonnosti. Tělo pohyb realizuje apotřebnou kondici produkuje – je vykonavatelem.

Shrnutí