Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Poděkování Za odborné konzultace děkuji RNDr. Jaroslavu Klánovi, CSc.
Pracovnicím Informačního centra České komory autorizovaných inženýrů a techniků činných ve výstavbě a časopisu Tepelná ochrana budov děkuji za trvalý zájem o mou práci.
RNDr. Kateřina Klánová, CSc. www.plisne.com

Kateřina Klánová

Plísně v domě a bytě

odstraňování a prevence

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 5338. publikaci

Odpovědná redaktorka Věra Slavíková
Jazyková korektura Mgr. Pavlína Zelníčková
Sazba Vladimír Velička
Fotografie v knize z archivu autorky Fotografie na obálce z archivu autorky

Odborná recenze: Doc. Ing. Elena Piecková, MPH, PhD.
Doc. Ing. Jaroslav Solař, Ph.D.

Počet stran 104
První vydání, Praha 2013
Vytiskla Tiskárna PROTISK, s.r.o., České Budějovice

© Grada Publishing, a.s., 2013
Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2013

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-247-4790-3

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann.

ISBN 978-80-247-8827-2 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8828-9 (ve formátu EPUB)

Úvod

Člověk je součástí živé přírody. I plísně jsou její součástí. Plísně budou růst vždy tam, kde jim to člověk umožní. A v poslední době se docela snaží. Člověk i plísně.

Člověk si utěsňuje své obydlí ve snaze ušetřit peníze. A plísně toho využívají – jak někde najdou vlhkost, hned se tam zabydlí.

Máme nespočet informací, máme řadu norem a zákonů. Plísně je neznají, mají svůj život a nepromarní žádnou příležitost. Rozmnožují se a vytvářejí spory, aby se mohly rozšířit do všech míst, kde jim zabezpečíme dostatek vlhkosti. Produkují mykotoxiny a těkavé organické látky, které jim v přírodě slouží k boji s jinými živými organismy. I člověk je živý organismus.

Je mnoho otázek, na které neznáme odpověď.

Počká vzdušná vlhkost v ovzduší kuchyně s novými okny v zimě, než kuchařka uvaří, aby vyvětrala a pustila ji ven? Nebo má vařit s otevřeným oknem i v mrazech? A neochladí při tom zdi v kuchyni na teplotu pod rosným bodem?

Výrobci těsných oken říkají, že lidé nevětrají. Nevětrají dost. Ale kolik lidí dnes ví, že s novými okny se má větrat 0,5 h-1?

Počet dětí i dospělých, kteří mají alergii na plísně, se stále zvyšuje. Před 50 lety neexistoval obor dětská alergologie. Dnes si pěstujeme řepkové alergeny na obrovských lánech polí. Už dokážeme izolovat alergeny ze spor plísní i z pylu řepky olejné. Kdo ale umí zjistit, který alergen je prvním spouštěčem toho podivného stavu přecitlivělosti lidského organismu, který je odpovědný za vznik alergického onemocnění?

Větru a dešti neporučíme, to už víme. Neporučíme ani vodě. Té kapalné ani té ve vzduchu. Z teplého vlhkého vzduchu bude vždy vlhkost kondenzovat na chladných místech. Venku říkáme kondenzované vodě rosa a máme ji docela rádi. Na trávě. Ale nechceme ji v bytech ani na fasádách domů. Tam ne. A přesto tam bude. Venku určitě. V bytech a domech ji můžeme usměrnit.

Předložená publikace se snaží pomoci všem, kteří s plísněmi a vlhkostí bojují. Aby v tom boji byli úspěšní.

1

Základní pojmy

Termín plíseň je nevědecké označení pro skupinu mikroskopických vláknitých hub, které pokrývají povrch substrátu (materiálu, na němž rostou) jemným bílým nebo barevným myceliem nebo substrát prorůstají. Patří do říše hub, nejsou to ani rostliny, ani živočichové. Vporovnání sbakteriemi však mají složitější stavbu těla. Nemají chlorofyl jako rostliny avýživu nepřijímají ústy ani žádným podobným útvarem jako živočichové. Označení plíseň je pro určitou skupinu hub používáno ivdalších jazycích, například vněmčině (der Schimmelpilz), angličtině (mould, AmE mold) či italštině (la muffa). Toto nesystémové označení ukazuje, že určitá skupina hub má vživotě člověka zvláštní postavení.

Říše hub je obrovská, zahrnuje více než sto tisíc druhů. Patří do ní plodnice jedlých hub stejně jako kvasinky používané při výrobě piva. Mikroskopické vláknité houby – plísně, které se vyskytují apřípadně mohou růst ve vnitřním prostředí bytů adomů ave venkovním prostředí na fasádách, jsou jen malou částí této říše. Srozvojem techniky se zdokonalují metody určování jednotlivých druhů hub anově popsaných druhů stále přibývá. Zájemci opřesné taxonomické zařazení mohou najít vše potřebné vpříslušné odborné literatuře.

Jako plísně jsou označovány iněkteré kvasinky, ato ity, které jsou známy zlékařské terminologie. Kvasinky známé zlékařské mykologie se nevyskytují rostoucí na zdech či předmětech vbytech adomech ani na venkovních fasádách atato publikace onich nepojednává.

Značná část populace – některé prameny uvádějí až 30 % – je postižena různými infekcemi keratizované vrstvy kůže – dermatomykózami. Nejfrekventovanější dermatomykózou je onemocnění nohou včetně nehtů. Tyto infekce vyvolávají mikroskopické vláknité houby – dermatofyty. Některé dermatofyty se vyskytují ivpůdě ave vnějším prostředí mohou přežívat různě dlouhou dobu. Dermatofyty nebyly nikdy zjištěny jako původci nárůstu plísní na zdech či předmětech vprostředí bytů arodinných domů ani na venkovních fasádách. Vžádné části této knihy nejsou uvedeny.

1.1 Význam mikroskopických vláknitých hub – plísní vživotě člověka

Vživotním prostředí jsou mikroskopické vláknité houby – plísně nepostradatelné. Rozkládají organickou hmotu avýznamně přispívají ke koloběhu látek aenergie vpřírodě. Bez jejich aktivity by nebyla recyklována organická hmota vpřírodě ato by mělo pro člověka jako lidskou bytost nedozírné následky. Pouze plísně některých rodů jsou rozšířeny po celém světě (např. Alternaria, Aspergillus, Cladosporium).

Žijí vpůdě, na rostlinách, na odumřelých rostlinných iživočišných organismech… prakticky všude, kde je organická hmota. Plísně jsou všeobecně přizpůsobivé kextrémním podmínkám prostředí. Dobře snášejí nízké pH, nízké teploty inižší obsah využitelné vody. Vpřírodě soutěží sjinými mikroorganismy, atak se unich za dlouhou dobu jejich existence vyvinula schopnost produkovat různé látky. Některé ztěchto látek slouží plísním vpřírodě kboji sjinými organismy. Vprostředí se dále stávají potravou jiných organismů, třeba hmyzu aroztočů.

Člověk se naučil jejich schopnosti využívat. Vpotravinářském průmyslu kvýrobě salámů, sýrů nebokyseliny citronové, ve farmaceutickém průmyslu kpřípravě antibiotik aléčiv, při výrobě přípravků kbiologické ochraně rostlin amnoha dalších produktů.

Plísně však umějí ničit potraviny, zásoby krmiv, dřevo, kůži, papír itextilie, barvy, motorový olej idalší průmyslové výrobky. Produkcí mykotoxinů znehodnocují potraviny ikrmiva apřímo ohrožují zdraví lidí izvířat.

Mikroskopické vláknité houby – plísně, které známe zprostředí bytů adomů, mají několik vlastností, jež jsou zhlediska jejich výskytu vprostředí významné.

Jsou dokonale adaptovány na rozmanité podmínky prostředí. Mají schopnost růst apřežívat ivprostředí relativně chudém na živiny avodu. Jejich spory (rozmnožovací částice) mohou přežívat vprostředí velmi dlouhou dobu.

Mohou žít jako paraziti na různých rostlinách aživočiších. Plísně, které známe zpoškozených bytů, mohou ovlivňovat zdraví nejen člověka, ale irostlin aživočichů. Onemocnění vznikají jako důsledek expozice sporám plísní, jejich vegetativní buňky nebo metabolity (látky, které plísně vytvářejí). Několik set druhů plísní se může příležitostně chovat patogenně, tj. způsobovat onemocnění člověka. Technika identifikace mikroskopických hub se však stále zdokonaluje. Na základě nových metod se zařazení druhů plísní mění, nejnovější informace lze vždy najít vodborné literatuře.

1.2 Struktura ametabolismus houbové buňky

Plísně mají pravé buněčné jádro ohraničené membránou idalší buněčné orgány. Vegetační forma plísní se skládá zvíce či méně větvených vláken. Buněčnou stěnu mají obvykle tvořenu chitinem aglukanem.

Vedle primárního metabolismu, při kterém získávají energii alátky pro stavbu svých těl, je pro mikroskopické vláknité houby charakteristická tvorba aexkrece velkého počtu látek označovaných jako sekundární metabolity. Ksekundárním metabolitům patří zejména antibiotika, mykotoxiny atěkavé organické látky. Patří sem ienzymy. Některé enzymy, které plísně vytvářejí, se uplatňují při patogenním působení vtkáních hostitele, apatří tedy kfaktorům virulence.

1.3 Výživa

Mikroskopické vláknité houby – plísně jsou heterotrofní organismy, které energii alátky pro stavbu svých těl získávají zlátek organického původu (zdrojem mohou být látky zrostlin, živočichů nebo jiných mikroorganismů).

Způsob výživy je:

▶ saprofytický – živiny jsou přijímány zodumřelých těl jiných organismů (většina plísní zdomácností);

▶ parazitický – živiny jsou přijímány zjiných živých organismů (jen některé plísně zdomácností);

▶ komensalismus – způsob života, při kterém plísně žijí vpartnerství sjiným organismem, partner není poškozován, není to pro něj ale nijak výhodné;

▶ symbióza – způsob života, při kterém plísně žijí vpartnerství sjiným organismem, partner není poškozován aje to pro něj výhodné.

Saprofytickým způsobem života přijímá výživu většina mikroskopických vláknitých hub. Vtéto skupině jsou především plísně, které rozkládají organickou hmotu vpřírodě. Patří sem však iplísně, které kazí potraviny nebo napadají arozkládají různé produkty, jež člověk nevyrobil pro jejich potřebu.

Parazitický způsob výživy je charakteristický pro plísně, které způsobují choroby kulturních idivoce rostoucích rostlin. Plísně napadající rostliny se označují jako plísně fytopatogenní. Parazitickým způsobem života žijí ity plísně, které napadají živé organismy studenokrevných ateplokrevných živočichů. Těm se říká zoopatogenní druhy plísní. Plísně označované jako antropopatogenní mohou růst ivtěle člověka (viz kap.2 Negativní vliv plísní na lidské zdraví).

Symbióza jako oboustranně výhodný vztah se uplatňuje vinteriéru iexteriéru životního prostředí člověka. Právě plísně rostoucí na zdech bytů žijí často vsymbióze sbakteriemi, kvasinkami, jinými plísněmi nebo amébami.

Ve venkovním prostředí je to především symbióza bakterií, plísní, kvasinek ařas, která vytváří všestranně výhodné podmínky pro růst plísní na fasádách domů. Toto společenství vytváří vrstvu podobnou bakteriálnímu biofilmu. Dochází ke složitým, vpodstatě přesně nepopsatelným vztahům. Poměr žijících ajiž mrtvých mikroorganismů se mění, mrtví slouží jako výživa pro živé, vzájemně si pomáhají. Jejich vrstva na povrchu zadržuje vodu aprachové částice.

Živiny přijímají mikroskopické vláknité houby ze svého okolí buněčnou stěnou. Některé látky jsou příliš velké abuněčnou stěnou projít nemohou. To je důvod, proč plísně produkují celou řadu enzymů do okolního prostředí. Vněm se velké molekuly pomocí enzymů rozloží na molekuly menší. Malé molekuly procházejí buněčnou stěnou snadno atím různé enzymy pomáhají mikroskopickým houbám přijímat živiny.

Zhlediska nároků na výživu je většina plísní dosti skromná. Živin jim postačuje skutečně minimální množství. Jejich vlákna, kterými prorůstají substráty, jsou velmi jemná amají značný aktivní povrch. Ten jim umožňuje přísun živin izvelmi chudých substrátů. Plísně mohou jako živiny využívat idrobné organické nečistoty ze vzduchu. Popisuje se, že plísně mohou růst ina kondenzátu lidského dechu či vmístech otisků prstů. Plísně mohou růst vmístech, která jsou obecně pro život velmi nepříznivá.

1.4 Biodegradace

Biodegradace je rozklad různých látek biologickými organismy. Schopností biodegradovat různé látky mohou plísně člověka výrazně poškozovat. Na druhou stranu mohou člověku biodegradacemi ipomáhat.

Příkladů nežádoucích biodegradací je celá řada. Vbytech adomech jsou nejčastěji napadány předměty ztextilu akůže. Rostoucí plísně textil znehodnocují degradací vláken, která ztrácejí barvu ajsou zeslabována. Vpřípadě kožených předmětů (obr.1) rozkládají plísně tuky na mastné kyseliny. Ty způsobují na povrchu kůže neodstranitelné skvrny.

| obr.1 Nežádoucí biodegradace kůže

Plísně rostou ina površích mnoha dalších materiálů. Vrůstají svým myceliem do struktury vláken ajejich odstranění není prakticky možné (obr.2). Ve většině případů (vzávislosti na stupni poškození) nelze následky růstu plísní odstranit vypráním nebo vyčištěním. Předměty jsou trvale znehodnoceny.

| obr.2 Nežádoucí biodegradace textilu akůže

Významné je napadání předmětů varchivech, bytech adomech po záplavách či zatopení po hašení požárů vodou. Vtěchto místech je nejčastěji degradován papír adalší materiály sobsahem celulózy. Vlhký papír je pro plísně velmi vhodným zdrojem živin.

Ve společenství sdalšími mikroorganismy aspomocí faktorů prostředí, jako jsou zejména fyzikálně-chemické vlivy, pak mohou plísně napadat arozkládat celou řadu materiálů včetně betonu.

Kbiodegradacím, které člověku pomáhají, patří především veškerá činnost plísní vpřírodě, kde rozkládají zejména organické látky.

1.5 Podmínky pro život mikroskopických hub

1.5.1 Vlhkost

Ke svému životu arůstu potřebují mikroskopické vláknité houby – plísně bezpodmínečně vodu. Dostatečná vlhkost prostředí je nejdůležitějším faktorem, který ovlivňuje růst plísní. Vsuchém prostředí přežívají různě dlouhou dobu jejich rozmnožovací orgány, tj. spory.

Nároky mikroskopických vláknitých hub na vodu jsou nižší než ubakterií akvasinek.

Plísně potřebují pro růst určitou vlhkost substrátu aurčitou vlhkost okolí. Vlhkost substrátu ajeho ochota vodu uvolňovat spolu sevzdušnou vlhkostí ovlivňují růst plísní vzávislosti na teplotě substrátu aokolního vzduchu. Růst plísní ale ovlivňuje iobsah živin vsubstrátu adalší faktory. Tím je vytvořen složitý komplex požadavků, jež plísně potřebují pro svůj život. Tyto požadavky jsou jiné pro klíčení, jiné pro růst arozmnožování apřípadně jiné pro tvorbu žádoucích či nežádoucích metabolitů. Aaby to nebylo jednoduché, každý rod, každý druh, ale ikaždý jedinec – mikroskopická vláknitá houba – může mít vlastní specifické požadavky. Především ztohoto důvodu není možné výskyt plísní nikde přesně předpovídat.

Existují však přece jen některé obecné požadavky plísní na vlhkost.

Je to zejména vlhkost substrátu. Ta se může stanovovat jako obsah vody, který se uvádí ve hmotnostních procentech (tzv. hmotnostní vlhkost). Další možností, jak vyjádřit obsah vody vsubstrátu, je tzv. součinitel hygroskopické rovnováhy aw, někdy označovaný jako vodní aktivita. Tato veličina udává poměr tlaku vodní páry vhygroskopickém materiálu ktlaku vodní páry nad čistou vodou za stejných podmínek. Pro čistou vodu platí aw=1.

Zhlediska nároků plísní na vlhkost materiálu mají nejnižší požadavky plísně zrodu Aspergillus.

1.5.2 Teplota

1.5.3 Další požadavky

1.6 Rozmnožování plísní

| obr.3 Spory aúlomky mycelia, rod Cladosporium

| obr.4 Klíčící spory plísní

| obr.5 Rozrůstání vláken plísní avytváření specializovaných hyf, nepohlavní rozmnožování, Aspergillus glaucus

| obr.6 Nepohlavní rozmnožování, specializované hyfy aspory, rod Penicillium

| obr.7 Kolonie různých plísní na agarové půdě vlaboratoři

| obr.8 Pohlavní rozmnožování, plodnice Eurotium herbariorum (izolace ze zdi bytu splísněmi)