Knihy edice Poradce pro praxi se věnují nejrůznějším tématům z oblastí komunikace, rozvoje osobnosti, budování kariéry a vedení lidí. Edice je určena jak profesionálům z řad odborných pracovníků, například lektorům, koučům, manažerům či personalistům, tak všem ostatním, kteří chtějí zlepšit své komunikační a jiné dovednosti.

David Reinhaus

Techniky učení

Jak se snadněji učit a více si pamatovat

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

David Reinhaus, Lerntechniken
Licensed edition by the Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Federal Republic of Germany, Freiburg, 2012
Lizenzausgabe der Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Bundesrepublik Deutschland,Freiburg, 2012
Přeloženo z německého originálu knihy Davida Reinhause Lerntechniken
© 2011, Haufe-Lexware GmbH & Co. KG, Munzinger Strasse 9, 79111 Freiburg
All Rights Reserved

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5172. publikaci

Překlad Marie Voslářová
Odpovědná redaktorka Martina Němcová
Sazba Antonín Plicka
Počet stran 112
Druhé vydání, Praha 2013

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2013
Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-4781-1

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Antonín Plicka

ISBN 978-80-247-8538-7 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8539-4 (ve formátu EPUB)

Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

O autorovi

David Reinhaus

je diplomovaný psycholog a působí jako nezávislý trenér a poradce v oblasti osobního rozvoje i rozvoje organizací. Soustředí se především na personalistiku a na práci s vedoucími pracovníky i s týmy. Využívá přitom ověřených poznatků z oblasti metod učení a výuky.

K jeho klientům patří mezinárodní koncerny, respektované osobnosti i veřejné instituce. Kromě toho také poskytuje poradenství politikům.

Více o autorovi najdete na stránkách www.reinhaus.com.

Předmluva

„Člověk se nikdy nepřestává učit.“ Že jste tohle rčení slyšeli už tisíckrát? Je pravdivé – učíme se vždy a všude, stále rozvíjíme své znalosti a schopnosti: ve škole, na vysoké, v práci, ale třeba i doma při žehlení anebo v tramvaji. Proč se však i navzdory pečlivé přípravě cítíme nepříjemně, když máme přednést prezentaci? Jak se vyhnout klasickému blackoutu? Jak se rychle a efektivně naučit pracovat s novým softwarem? Proč je pro někoho neskutečně obtížné naučit se stránku slovíček z cizího jazyka, zatímco jiný si je zvládne zapamatovat bez potíží?

Tento průvodce vám ukáže, jak při učení předejít tomu, abyste informace zase rychle zapomněli. Zjistíte, jaký způsob učení vám vyhovuje, a natrénujete si techniky učení a paměti, které se k vám nejlépe hodí. Díky tomu zvládnete i obtížnou látku a zapamatujete si nové poznatky. Vhodné techniky vám navíc pomohou udržet si vysokou motivaci. Učení totiž nemusí být namáhavé!

Usnadněte svému mozku práci. Pokud se naučíte učit efektivně, odměnou vám budou vaše výsledky.

David Reinhaus

1 Učení podle individuálních dispozic

Učení nemusí vždycky znamenat námahu! Jestliže víme, jak náš mozek nejlépe přijímá, zpracovává a uchovává nové poznatky, můžeme tomu přizpůsobit své učební metody. Učení tak pro nás bude snazší a rychlejší.

V této kapitole se dozvíte:

•o co při učení jde,

•jaké procesy v mozku vedou k tomu, že zpracováváme a dlouhodobě uchováváme informace,

•jaké zásady se z toho dají vyvodit pro učení a

•jaké metody učení jsou ideální právě pro vás.

1.1 Co to znamená „učit se“?

Během dnešního dne jste se toho jistě už spoustu naučili. Mozek se totiž učí nepřetržitě.

‖ Příklad

Možná vám dnes ráno o vlásek ujel autobus, protože jste předpokládali, že na zastávku dojdete běžnou chůzí za pět minut. Teď už víte, že na cestu od domovních dveří k zastávce potřebujete delší dobu. Zítra tedy vyrazíte o něco dřív.

Jak na příkladu vidíte, nejde při učení jen o to, zapamatovat si fakta. Je také třeba vzít na vědomí novou situaci („ujel mi autobus“), vyhodnotit ji („přijdu kvůli tomu pozdě do práce“), porozumět jí („vyrazil/a jsem příliš pozdě“) a adekvátním způsobem reagovat („zítra vyrazím dřív“). Nakonec si zapamatujete úspěšný postup („když opustím byt deset minut před odjezdem autobusu, přijdu včas“) a ve stejné nebo podobné situaci ho budete opakovaně využívat (skutečně každý den vyrazíte z domu dříve).

Mnohé z těchto učebních procesů probíhají automaticky, tedy aniž byste se na ně vědomě soustředili. Například člověk, který často čte módní magazíny, se přitom úplně mimochodem učí nejnovější výrazy z oblasti módy. Jiné procesy naopak vyžadují vaši plnou pozornost, třeba když si vštěpujete a učíte se aplikovat matematické vzorce nebo si osvojujete taneční kroky. Náš mozek se neustále učí nesmírnému množství různorodých znalostí a dovedností.

‖ Příklady

Učíme se nazpaměť nové informace: např. slovíčka z cizího jazyka, historická data.

Nacházíme souvislosti a uvádíme je do praxe: učíme se například řešit matematické rovnice o dvou neznámých, smontovat poličky, opravit kolo.

Osvojujeme si a trénujeme určité činnosti: například řídit auto, hrát na klavír, pracovat s novým počítačovým programem.

Poznáváme a naplňujeme očekávání druhých: učíme se například poutavě přednášet nebo vést přesvědčivá obchodní jednání.

Při všech procesech učení dochází v našem mozku k podobným změnám. Čím lépe jim porozumíte, tím snazší pro vás bude optimalizovat své učební strategie.

1.2 Co se děje v našem mozku

Když se učíte něco nového, ať už vědomě, nebo nevědomě, váš mozek se vždy proměňuje. Tato proměna je předpokladem veškerého učení. Každý proces učení začíná smyslovým vnímáním. Smyslové vjemy vám zprostředkovávají oči, uši, povrch těla, nos či ústa, tedy smysly zrak, sluch, hmat, čich a chuť. Každý z našich smyslových orgánů je vybaven vysoce specializovanými buňkami, které zajišťují vnímání podnětů, tedy například barev/tvarů, zvuků/melodií, doteků, pachů, chutí. Tyto smyslové buňky přijímají informace o podnětech (například jakou barvu a jaký tvar má určitý předmět), převádějí je na elektrické impulsy a nervovými drahami je vysílají do mozku. Tam se nachází více než 100 miliard nervových buněk (neuronů), které mají za úkol předávat informace dál a v případě potřeby zahájit odpovídající reakci.

Každá nervová buňka disponuje miniaturními výběžky, jejichž prostřednictvím přijímá informace od dalších nervových buněk a naopak je předává. Když se výběžky buněk navzájem dotýkají, v místě doteku se utvářejí struktury zvané synapse. V těchto bodech dochází k informační výměně mezi neurony.

Když elektrický impuls dorazí k synapsi, buňka na kontaktním místě začne vylučovat chemické mediátory. Sousedící neuron je identifikuje a opět převede na nový elektrický impuls. Tímto způsobem nervové buňky společně vyhodnocují vzruchy a v případě potřeby aktivizují další neurony, které jsou schopné spustit na podnět určité reakce. Náš mozek nejraději opakuje jednání, jež dříve vedlo k pozitivním pocitům (například sníst kousek čokolády) a vyhýbá se činnostem, které v minulosti vyvolaly nepříjemné pocity (například dotknout se rozpálené plotny). Opakováním určité činnosti se stále znovu aktivizuje tatáž skupina nervových buněk. Díky tomu se synapse mezi nimi posilují. Protože se informace v našem mozku přenášejí prostřednictvím elektrických impulsů a proud si, jak známo, volí cestu nejmenšího odporu, zesílené synapse se využívají nejčastěji, takže následně na určité podněty takřka automaticky reagujeme odpovídajícím způsobem. Známý německý vědec Manfred Spitzer (viz seznam literatury na konci knihy), který se zabýval zkoumáním mozku, vysvětluje proces učení na zábavném příkladu:

‖ Příklad

Pokud na zasněžené louce stojí stánek se svařeným vínem a toaleta, mnoho lidí přijde nejprve ke stánku a potom zamíří k záchodu. Tito početní chodci sníh mezi stánkem a toaletou ušlapou, takže vznikne pohodlná cestička, kterou následně začne využívat ještě více příchozích.

Proces učení bohužel funguje stejně i v případě nežádoucího chování. Pokud jej dostatečně často opakujeme, stane se z něho zlozvyk, který silou vůle dokážeme jen obtížně potlačit.

‖ Příklad

Chcete dbát na svou linii. Bohužel však každé ráno procházíte kolem pekařství, kde prodávají vynikající koláčky. Když si ráno cestou do práce několikrát dopřejete sladkou dobrotu, bude pro vás v budoucnu těžké si ji odepřít.

Tvorba nervových propojení a posilování existujících synapsí stojí naše tělo energii. Aby mozek s energií zacházel ekonomicky, mění svou strukturu jen kvůli informacím, které vyhodnotí jako důležité. Z toho důvodu si různé informace pamatujeme po různou dobu.

1.2.1 Naše paměť

Paměť se dělí do tří kategorií: ultrakrátká paměť (také nazývaná „senzorická“), krátkodobá paměť a dlouhodobá paměť.

Obrázek 1 Časové vymezení jednotlivých typů paměti

•Ultrakrátká paměť: Když přijímáme určitý podnět, elektrické napětí všech nervových buněk, které se podílejí na jeho zpracování, zůstává až na dvacet vteřin pozměněné. Během této doby si dokážeme daný podnět bez obtíží vybavit. Pokud se jím dále nezabýváme, nejpozději po dvaceti vteřinách ho zase zapomeneme. Tento krátký časový úsek často stačí, abychom dokončili zahájenou aktivitu. Ultrakrátká paměť nám pomáhá například při čtení: Když si čteme další slovo, máme to předcházející stále ještě v paměti.

•Krátkodobá paměť: Pokud se novým vjemem zabýváme intenzivněji, všechny nervové buňky, které se podílejí na jeho zpracování, přechodně vyloučí na synapsích mimořádné množství mediátoru. Tento proces může trvat i několik dní a vysvětluje, proč si dané vjemy pamatujeme delší dobu.

•Dlouhodobá paměť: Pouze když náš mozek vyhodnotí určitý vjem jako velice důležitý (například proto, že v nás vyvolává intenzivní pocity), uloží ho do dlouhodobé paměti. V takovém případě mezi sebou nervové buňky, které se podílejí na zpracování, utvářejí nová propojení. Ta mohou existovat týdny, měsíce, roky nebo celý život – podle toho, jak dlouho a jak často nové vědomosti či způsoby chování uplatňujeme.

I takto vštípené informace můžeme zapomenout, jestliže je pravidelně nevyužíváme. Rychle si je však zase osvěžíme, protože nevyužívaná spojení mezi buňkami nezanikají – jen zakrňují.

‖ Příklad

Jestliže jste delší dobu nelyžovali, budete nejspíš potřebovat pár pokusů, než zase zvládnete všechny pohyby bez rozmýšlení. Nezačínáte však už od nuly.

Učení – co si ukládáme do dlouhodobé paměti?

Naše paměť funguje jako filtr. Každou vteřinou zachycujeme nespočet podnětů. Aby se náš mozek nezahltil a byl schopen pracovat, od samého začátku informace třídí. Na základě předchozích zkušeností bleskově rozhoduje, co pro nás má význam, a co ne. Během života se náš mozek učí, z jakého typu informací získáváme největší užitek. Těm potom věnujeme více pozornosti než ostatním.

! Informace je pro nás důležitá tehdy, když nám pomáhá naplňovat naše potřeby a dosahovat našich cílů.

Zatímco do naší ultrakrátké paměti se dostávají všechny informace, do krátkodobé paměti pronikají jen ty důležité z nich. Odtamtud pak nejpodstatnější informace putují do dlouhodobé paměti.

‖ Příklad

Jistého mladíka velice trápí dědičné vypadávání vlasů. Usilovně pátrá po nějakém prostředku, který by mu pomohl. Najednou se ocitne před plakátem propagujícím právě nový lék proti vypadávání vlasů. Protože mu tento přípravek může přinést velký užitek, jeho název určitě hned tak nezapomene.

‖ Přehled

Za jakých okolností si informace ukládáme do dlouhodobé paměti? Jestliže:

•jsou pro nás mimořádně důležité, protože umožňují naplnění našich potřeb či dosažení cílů;

•snadno nacházíme souvislost mezi nimi a našimi vědomostmi z dřívějška;

•se pojí s určitými emocemi;

•je můžeme uplatňovat v praxi;

•se pojí s obrazy;

•se k nim vážou určité asociace;

•je dokážeme zjednodušit.

1.3 Nejdůležitější principy učení

V této knize se seznámíte s účinnými technikami učení a tréninku paměti, díky nimž si budete moci rychleji osvojovat nové vědomosti a dovednosti a dlouhodobě si je udržíte v paměti. Na následujících stránkách se dozvíte, z jakých principů tyto techniky vycházejí.

Vědomí, že nám informace budou k užitku

Pokud se začínáme učit něco nového, ať už jde o znalosti, nebo o dovednosti, náš mozek ještě není vycvičený, aby přednostně zachycoval a zpracovával nezbytné informace. Na počátku nám pomáhá čirá zvědavost, díky níž na nové informace zaměřujeme pozornost. Aby se nám poznatky vryly do paměti, musíme co nejdříve přesvědčit mozek o jejich významu.

‖ Příklady

Znalosti matematiky: Pokud chce žák v budoucnu pracovat v bance, nejspíš si dobře uvědomuje, jak je užitečné umět počítat úroky.

Propojení informací s dosavadními znalostmi

Trenér technik učení Christian Grüning k tomu uvádí názorný příklad:

Propojení s emocemi

Praktické využití poznatků

Opakování

Spojení informací s obrazy

Učení pomocí asociací

Zjednodušování

1.4 Jaký způsob učení je pro vás nejvhodnější?

•Vizuální typ se učí nejsnáze, když něco vidí.

•Auditivní typ se učí nejsnáze, když něco slyší.

•Haptický typ se učí nejsnáze, když se něčeho může dotknout nebo si to vyzkoušet v praxi.

•Seženu si kvalitní učebnice a čtu v daném jazyce i romány.

•Nejraději se dívám na filmy v původním znění a poslouchám audioknihy.

•Najdu si známé, kteří touto řečí mluví, a co nejčastěji cestuji do dané země.

•Nejraději mám ústní zkoušky.

•Nejraději mám písemné zkoušky.

•Nejraději mám praktické zkoušky.

•Nejraději jim ukazuji, jak věci fungují, nebo co mají dělat.

•Pokud si mohu vybrat, své znalosti jim napíšu.

•Rád věci vysvětluji prostřednictvím přednášek a referátů.

•Poprosím někoho, aby mi vysvětlil, jak se s telefonem zachází.

•Přečtu si návod.

•Všechny funkce si rovnou vyzkouším.

•Praktická cvičení.

•Poslouchám a pokládám hodně otázek.

•Pozorně si píšu poznámky a potom si je po sobě pročítám.

•Obstarám si učebnice, které obsahují cvičení a testy.

•Vytvářím si vlastní materiály tím, že si vypisuji to nejpodstatnější z přednášek apod.

•Požádám někoho, aby mě přezkoušel.

•Audioknihy pro mě představují skvělou učební pomůcku.

•Dávám přednost běžným knihám.

•Raději se učím tak, že věci prakticky zkouším.

1.4.1 Vyhodnocení

Vizuální typ

•Při učení zvolte písemné materiály.

•Při přednáškách si dělejte poznámky.

•Vypisujte si z textů klíčová slova.

•Snažte si představovat si to, co se učíte, před očima.

•Znázorňujte souvislosti graficky pomocí skic, obrázků a přehledů.

•Pečlivě si prohlížejte přehledy a schémata.

Auditivní typ

•Zredukujte látku na omezené množství vět a opakujte si tyto věty nahlas.

•Nahrajte si informace na diktafon a pouštějte si záznam do sluchátek, třeba v autobuse nebo ve vlaku.

•Nahrajte si informace na takové médium, abyste si je mohli pouštět i při jízdě autem.

•Povídejte si o tom, co se učíte, s ostatními.

•Požádejte někoho, aby vám vysvětlil souvislosti.

•Vybírejte si k učení taková místa, kde vás nebude rozptylovat hluk z okolí.

Haptický typ

•Zkoušejte si věci, dotýkejte se předmětů a během učení se pohybujte.

•Běžte na procházku a vezměte si s sebou své učební materiály. Nahrajte si informace na diktafon nebo si vytvořte kartotéku a použijte je po cestě.

•Vyrábějte modely. Dejme tomu, že například studujete medicínu a chcete si zapamatovat anatomii kolenního kloubu. Jednotlivé části kolene si tedy můžete vymodelovat z papíru a spojit je. Pro ztvárnění vazů kloubu můžete použít gumičky. Během modelování si strukturu kolenního kloubu zapamatujete velmi přesně.

•Vyrábějte si učební plakáty.

•Zapisujte si klíčové pojmy, třiďte je a vkládejte do kartotéky.

Využití různých smyslových kanálů

1.Nová slovíčka si přečtěte a snažte se vštípit si jejich vizuální podobu (zrak).

2.Vyslovujte slovíčka nahlas (sluch). Jak znějí?

3.Představte si slovíčka před svým vnitřním zrakem (zrak).

4.Snažte se slovíčka napsat zpaměti (praxe).

•Učit se znamená přijímat, zpracovávat a vyhodnocovat informace, adekvátně reagovat a nové poznatky si dlouhodobě ukládat do paměti.

•Procesem učení se vždy pozměňuje náš mozek. Učení tedy znamená také vytváření nových a posilování stávajících nervových propojení.

•Jen to, co pronikne do naší dlouhodobé paměti, si v hlavě udržíme natrvalo.

•V dlouhodobé paměti si ukládáme informace, které hodnotíme jako důležité, například proto, že nám pomáhají naplňovat naše potřeby a dosahovat našich cílů.

•Z procesů probíhajících v mozku můžeme odvodit principy, které napomáhají učení: prospěšné je, jestliže si uvědomujeme užitek, který nám znalosti přinesou; pokud nové poznatky můžeme navázat na dřívější vědomosti; spojujeme-li si informace s emocemi či obrazy, prakticky je využíváme, opakujeme, zjednodušujeme a využíváme asociací.

•Podle upřednostňovaných smyslových kanálů při učení můžeme lidi rozdělit na vizuální, auditivní a haptické typy. Kdo odhalí, ke kterému typu má nejblíže, může tomu své učení přizpůsobit – a učení mu půjde lépe.