Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Petr Boukal, Ph.D., a kolektiv

Fundraising

pro neziskové organizace

Kniha je monografie

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 5314. publikaci

Autorský kolektiv:

Ing. Petr Boukal, Ph.D. – autor kap. 1.1–1.4, 2, 5, 6, 8, 9.1, 10

Ing. Pavel Mikan – autor kap. 3

Mgr. Terezie Pemová – autorka kap. 4, 9.3–9.6

Ing. Hana Vávrová, Ph.D. – autorka kap. 7, 9.2

Ing. Ivana Vilikusová – autorka kap. 1.5

Ing. Tereza Zatloukalová – autorka kap. 4

Odborní recenzenti:

doc. Ing. Hana Mohelská, Ph.D.

doc. Ing. Petra Rydvalová, Ph.D.

Mgr. Karolína Kříženecká

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

Odpovědná redaktorka Mgr. Andrea Bláhová

Grafická úprava a sazba Milan Vokál

Počet stran 264

První vydání, Praha 2013

Vytiskla Tiskárna v Ráji, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2013

Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-4487-2

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Milan Vokál.

ISBN 978-80-247-8793-0 (ve formátu PDF)

ISBN 978-80-247-8794-7 (ve formátu EPUB)

O hlavním autorovi

Ing. Petr Boukal, Ph.D.

Od roku 1993 je odborným asistentem katedry podnikové ekonomiky Fakulty podnikohospodářské Vysoké školy ekonomické v Praze. Odborně se zaměřuje na problematiku ekonomiky organizací, v  roce 1998 obhájil doktorskou práci na téma Kapitálová struktura podniku a možnosti její optimalizace. Jeho dalším zaměřením je ekonomika a řízení nestátních neziskových organizací. Je garantem vedlejší specializace Ekonomika nestátních neziskových organizací (NNO) a samostatných předmětů se zaměřením na NNO. Vede bakalářské i diplomové práce a účastní se výzkumné činnosti. Je spoluautorem vysokoškolských skript a autorem odborných článků v českých i zahraničních časopisech.

Úvod, cíle, metodologie

Úvod

Nestátní neziskové organizace (NNO) prošly v posledních dvou desetiletích velmi dynamickým vývojem a staly se nezanedbatelnou složkou české společnosti. Jejich počet a zejména rozsah aktivit průběžně narůstá. Občané i instituce zakládají NNO různého zaměření a různých právních forem, k čemuž je vede snaha řešit problém, který je pálí, případně vlastní zájem, který chtějí prosadit. Mnoho úsilí je přitom věnováno shromažďování zkušeností, jak správně vysvětlit svou nabídku řešení problému, jak prezentovat poslání, s kterým přicházím. Řada publikací pojednává o vnější komunikaci a profesionalizaci hlavních činností NNO. Je důležité vysvětlit smysl svého konání a potom profesionálně konat.

Jako příklad můžeme uvést ideu zdravotních klaunů.[1] S touto myšlenkou přišli lidé, kteří si uvědomili, jak trpí dlouhodobě hospitalizované děti. Nejde jen o jejich nemoc, kvůli níž jsou v nemocnici, ale i o psychickou zátěž kvůli nepřítomnosti rodičů, anonymitu nemocničního prostředí atd. Přitom vyvážená psychika a pozitivní rozpoložení výrazně pomáhají k uzdravení dítěte. Lidé, kteří si to uvědomili, založili NNO a nabídli nemocnicím své odhodlání dělat hospitalizovaným dětem radost a hrát si s nimi. Narazili však na velký odpor. Museli překonat řadu předsudků i původní celkové odmítnutí a hlavně přesvědčit oslovené nemocnice. Vysvětlili tedy managementu nemocnic i jejich personálu přínos svého nápadu. Teprve pak mohli svou ideu profesionálně realizovat, připravit program, zorganizovat své členy, aby program naplnili. Právě prezentací a profesionální realizací programů NNO se zabývá řada publikací. Je to logické a správné. Naše předkládaná publikace se však primárně zabývá něčím trochu jiným.

Paralelně s vlastními činnostmi NNO a jejich prezentací je totiž neustále řešena otázka, jak fungování nestátních neziskových organizací naplňujících své poslání v různých oblastech zdrojově zajistit. Celkově se zvýšila profesionalita. Ukazuje se, že je nutné ji propojit s profesionálním zajišťováním zdrojů a s jejich efektivním využíváním. Dosavadní dominantní pozice veřejných rozpočtů se v této věci postupně mění. Vzrůstá úloha profesionálního fundraisingu. Předkládaná odborná kniha se snaží reagovat právě na tento vývoj. Je výsledkem vědeckého bádání v oblasti fundraisingu. Objasňuje základní kategorie a na základě vědeckých metod stanovuje fundraisingové procesy a směry jejich optimalizace.

Lze konstatovat, že na trhu postupně narůstá počet publikací, které jsou zaměřené na téma fundraising. Většinou jde o texty rozsahu skript, časté je dílčí zaměření z pozice konkrétního poskytovatele zdrojů, případně orientace na vybrané fundraisingové metody.

Tato kniha je uceleným odborným textem pokrývajícím danou oblast.

Cíle

V předkládané odborné knize uceleně vysvětlujeme a odborným výzkumem dokládáme podstatu, význam a metody fundraisingu, počínaje terminologií a fundraisingovými zásadami. Za důležitý považujeme historický exkurz, jak již bylo zdrojové zázemí NNO zajištěno a jak byly vybudované vztahy a postupy zase zapomenuty, aby v posledních dvou desetiletích došlo k jejich obnově. Následuje vědecké zhodnocení z pohledu jednotlivých poskytovatelů zdrojů (individuální dárci, podniky, nadace atd.) zaměřené na metody komunikace NNO s těmito poskytovateli tak, aby žádosti NNO byly pokud možno úspěšné. Samostatná kapitola je věnována fundraisingu on-line. Důležitým trendem, který musí NNO respektovat, je internetová komunikace. Oslovené subjekty požadují co nejjednodušší formu kontaktu a komunikují v reálném čase. Pracovníci NNO si potřebují osvojit on-line fundraisingové metody.

Závěr odborné knihy je věnován fundraisingu ve vybraných zemích. Jde o shrnutí postupů používaných v různých světových regionech na základě empirických studií. Ze shrnutí vyplývá, že řada fundraisingových zásad a postupů je všem společná. Celkový společenský kontext samozřejmě vytváří specifika, která je nutno respektovat, pokud NNO hodlá rozšířit své aktivity včetně fundraisingových do zahraničí. Mnohé přístupy, resp. jejich hodnotová východiska, se odlišují od naší domácí situace. Není na škodu se nad některými, většinou zapomenutými východisky zamyslet, odborně je prozkoumat a nabídnout řešení.

Odborná kniha je především vědeckým výstupem výzkumné činnosti v oblasti fundraisingu. Rovněž je určena pro studenty denního studia oborů Podniková ekonomika a Arts management. Jde o odborný podklad pro vědecké pracovníky, fundraisery a pro studenty vedlejší specializace Ekonomika nestátních neziskových organizací. Dále může být využita odbornými pracovníky a studenty dalších vysokých škol ekonomického zaměření, pracovníky neziskových organizací a ostatními zájemci z praxe o problematiku ekonomiky a řízení nestátních neziskových organizací.

Cílem odborné knihy je, aby se výše uvedené okruhy uživatelů seznámily s výsledky výzkumu v následujících oblastech:

■Co je fundraising a jaké je jeho místo v managementu NNO?

■Jaké hlavní fundraisingové zásady musí být respektovány?

■Kdo jsou hlavní poskytovatelé zdrojů pro NNO?

■Jaké hlavní metody fundraisingu existují a jak je správně používat?

■Jak se lze inspirovat zahraničními fundraisingovými postupy?

Za přínos odborné knihy považujeme ucelené uvedení poznatků o fundraisingu. Uživatel, pokud působí v NNO, může posoudit, která z fundraisingových metod je vhodná pro použití v podmínkách jeho NNO a jací poskytovatelé zdrojů mohou být prostřednictvím jednotlivých metod osloveni. Může vyhodnotit efektivnost aktuálně používaných metod a přijmout optimalizační opatření.

Metodologie

Při zpracování odborné knihy jsme využili velký rozsah materiálů pojednávajících o fundraisingu dostupných v tištěné i elektronické podobě. Jejich výčet uvádíme v přehledu literatury a v odkazech během textu.

Text vznikl na základě obsahové analýzy prováděné jednak prostřednictvím internetu, jednak prostřednictvím další dostupné literatury. Zejména obsahová analýza internetových podkladů umožnila snadnější dostupnost dat jak o fundraisingu českých NNO, tak o zahraničních fundraisingových zkušenostech. Prokázalo se, že NNO bez tohoto empirického výzkumu v podstatě nemohou fundraising realizovat. Často opakované heslo „Kdo nezkoumá a neanalyzuje, jako by nebyl“ se ukázalo jako platné. V podstatě všechny výzvy k podání žádostí o zdroje jsou uváděny na webových stránkách jednotlivých poskytovatelů (ministerstva, města, obce, podniky, nadace): jsou zde formuláře žádostí, časové dispozice, popsán postup podání žádosti, vypracování průběžných i závěrečných zpráv, jsou tu dohledatelné databáze disponibilních zdrojů, databáze poskytovatelů včetně jejich profilů a historie. Fundraising vyžaduje počítačovou gramotnost a v případě žádostí o zahraniční zdroje jazykovou vybavenost všech, kteří jej realizují.

Výklad je doprovázen kvantitativními daty dokreslujícími situaci aplikace jednotlivých metod, objemy poskytovaných zdrojů, představujícími největší poskytovatele atd. Konkrétní příklady fundraisingu jednotlivých NNO byly zvoleny metodou náhodného výběru. Využili jsme dat o NNO, které aktivně zveřejňují informace o svém působení nejen na svých webových stránkách, ale i v různých databázích (Evidence NNO, databáze Neziskovky.cz) a účastní se programů na podporu dárcovství (program dárcovských SMS a program „Daruj správně“ realizovaný Fórem dárců, specializovanou asociací nadací, nadačních fondů a velkých podnikových dárců a sponzorů). Výsledky šetření na základě obsahové analýzy prezentujeme v jednotlivých kapitolách rozdělených podle druhu poskytovatele zdrojů.

Vzhledem k tomu, že cílem odborné knihy je zpracování základní, ucelené představy o fundraisingu NNO, je obsahová analýza chápaná jako především internetem zprostředkovaná analýza dostupných fundraisingových dokumentů dle našeho názoru vhodnou výzkumnou metodou. Další aplikovanou metodou je výzkumná případová studie využívaná k ověření postupů při nadačním fundraisingu a při fundraisingu prostřednictvím samofinancování.

Text je výsledkem na prvním místě výzkumné a vědecké práce autorského kolektivu. Využity byly i výstupy výzkumu, které prezentovali autoři diplomových prací pod vedením hlavního autora odborné knihy. Diplomové práce jsou uvedeny v přehledu použité literatury.

Odborná kniha je zpracována jako jeden z výstupů výzkumného projektu Efektivní metodiky podpory malých a středních subjektů sektoru kultury v prostředí národní a evropské ekonomiky registrovaného u Ministerstva kultury pod evidenčním číslem MK DF11P01OVV024. Doufáme, že uživatelům přinese informace, které hledají. Samozřejmě uvítáme všechny konstruktivní připomínky, které případně vzniknou. Předem za ně děkujeme, protože jsou pro nás cennou informací pro další zkvalitňování textu.

Praha, září 2013autoři

1 [cit. 2013-04-22]. Dostupný na: <http://www.zdravotniklaun.cz/>

1. Podstata fundraisingu

Pokud chce NNO naplnit své poslání, musí zajistit potřebné množství zdrojů. Základem jsou samozřejmě lidé ztotožnění svyhlášeným posláním. Zároveň jsou potřeba finance, věci adalší prostředky. O jejich zajišťování se stará fundraising, kterému věnujeme následující text.

1.1 Teoretická východiska

Fundraising je velmi frekventovanou kategorií spojenou sneziskovým sektorem. Jejím obsahem (podrobněji viz kapitola 1.4) je soubor činností zaměřených na zdrojové zajištění neziskové organizace založené za účelem konkrétního poslání. Aby bylo možné hovořit ofundraisingu podrobněji, je nutné vymezit základní pojmy apředevším popsat subjekt, který je jeho nositelem, tj. neziskovou organizaci, přesněji nestátní neziskovou organizaci (dále NNO). NNO je vrstevnatá, variabilní kategorie. Existuje mnoho druhů NNO zhlediska jejich poslání azejména, pokud jde oprávní formu, která souvisí scharakterem poslání NNO. V rámci každé právní formy NNO má fundraising jiný charakter avýchodiska. Dříve než přistoupíme kjeho popisu, je důležité začlenit NNO do celkového hospodářství. K tomuto začlenění využijeme sektorové vymezení hospodářství.[2] Podle něj lze každé hospodářství členit na následující sektory:

■ziskový (tržní) sektor;

■neziskový (netržní) sektor.

Ziskový (tržní) sektor představuje tzv. první sektor. Konkrétně jde osoubor subjektů, které jsou zakládány sprimárním cílem dosáhnout zisk prostřednictvím statků prodávaných za tržní cenu. Tyto subjekty, které nazýváme podniky, nakládají majetkem financovaným vlastními zdroji (kapitálem), případně cizími zdroji (půjčkou). Nesou podnikatelské riziko, nemohou primárně spoléhat na zdroje jiných subjektů. Fundraising se jako kategorie upodnikatelských subjektů nepoužívá. Nesetkáme se sním ani vpřípadě dotací, okteré mohou podniky žádat zrůzných zdrojů (jde např. oOperační program Podnikání ainovace, vjehož rámci bylo možné vletech 2007–2013 rozdělit cca 100 mld. Kč).[3] Podnikové financování je vhodné vyčlenit mimo kategorii fundraising (tato kategorie kompletně souvisí sneziskovým sektorem).

Neziskový (netržní) sektor, nositel fundraisingových aktivit, je souborem subjektů, které jsou zakládány sprimárním cílem dosáhnout přímého užitku, který má většinou charakter veřejné služby. Tyto subjekty nakládají majetkem financovaným vlastními zdroji, které pocházejí buď od soukromých subjektů (zřizovatel, další subjekty), nebo od veřejných subjektů na základě přerozdělovacích procesů. Možné je ipoužití cizích zdrojů (půjček). Majetek je buď majetkem daného neziskového subjektu, nebo zůstává vdržení veřejného subjektu, pokud je jeho zřizovatelem.

Neziskový (netržní) sektor se dále člení na:

■neziskový veřejný sektor;

■neziskový soukromý sektor;

■sektor domácností (podrobněji není předmětem výkladu).

Neziskový veřejný sektor (veřejný sektor, druhý sektor) je souborem subjektů, které jsou zakládány sprimárním cílem dosáhnout přímého užitku. Zakladateli jsou veřejné subjekty (státní orgány, města, obce), které vkládají do zakládaných samostatných neziskových subjektů prostředky bez očekávání dosaženého zisku, protože jsou zainteresovány na daném přímém užitku (tohoto užitku nelze dosáhnout ziskovým způsobem avzhledem kjeho rozsahu avýznamu je nutné založit samostatný subjekt). Majetek vložený do neziskového veřejného subjektu obvykle zůstává vdržení zakládajícího veřejného subjektu. Sami zakladatelé neziskových subjektů, tj. veřejné subjekty, jsou neziskovými subjekty. Mezi subjekty tvořící neziskový veřejný sektor patří příspěvkové organizace. Přestože jsou příspěvkové organizace zapsány vrozpočtu svého zřizovatele, který je tak hlavním subjektem jejich financování, musí se tento subjekt rovněž chovat ekonomicky efektivně. Nemůže jen čekat na prostředky zřizovatele, musí usilovat iodalší prostředky avyužívat všechny možnosti, které se mu naskytnou. Fundraising je rovněž důležitou složkou činnosti veřejnoprávní neziskové organizace, nikoliv však úplně hlavní. Hlavní pozici zaujímá zřizovatel jako hlavní nositel zdrojů. Příkladem příspěvkové organizace je Národní galerie, Národní muzeum vPraze, Divadlo na Vinohradech atd.

Neziskový soukromý sektor (třetí sektor)[4] je souborem subjektů, které jsou zakládány sprimárním cílem dosáhnout přímého užitku. Zakladateli jsou soukromé subjekty, které do zakládaných soukromých neziskových subjektů (nestátních neziskových organizací– NNO) vkládají prostředky bez primárního očekávání dosaženého zisku, protože jsou zainteresovány na daném přímém užitku (tohoto užitku většinou opět jako vpřípadě veřejnoprávních neziskových subjektů nelze dosáhnout ziskovým způsobem). Vzhledem ktomu, že zakladateli NNO jsou soukromé subjekty (fyzické nebo právnické osoby), „odpadá“ veřejnoprávní, do značné míry automaticky financující zřizovatel. NNO mají vporovnání spříspěvkovými organizacemi kvalitativně odlišnou pozici. Fundraising mimo veřejné rozpočty je nosným souborem činností NNO. Je samozřejmě možná podpora zveřejných zdrojů ataké vřadě zemí existuje na vysoké úrovni. Úspěšný fundraising předpokládá kooperaci státních, samosprávných asoukromých institucí na zajištění NNO zdroji.

NNO vČR fungují ve více právních formách. Nejpočetněji zastoupenou právní formou jsou občanská sdružení, dále působí obecně prospěšné společnosti, nadace anadační fondy. Samostatnou skupinu NNO představují církve, účelová zařízení církví anáboženské společnosti. Z hlediska fundraisingu zaujímají NNO výše uvedených právních forem rozdílná postavení. Bude proto vhodné krátce tyto právní formy popsat adanou pozici vymezit. Zároveň bude vymezena změna vprávních formách NNO ajejí dopad na fundraising, ke které dojde vroce 2014 vsouvislosti se zavedením nového občanského zákoníku adalších souvisejících právních norem.

Občanské sdružení

Početně nejvíce je vČR občanských sdružení (dále o. s.). V tabulce 1.1 je možné zjistit, jak se počty občanských sdružení vyvíjely posledních dvacet let.

Tab. 1.1 Vývoj počtu občanských sdružení

Rok

Počet občanských sdružení registrovaných uMinisterstva vnitra

1990

3 879

1995

26 814

2000

42 302

2005

54 963

2010

72 111

2012

77 801

Zdroj: Statistika počtu nestátních neziskových organizací vletech 1990–2012. [cit. 2013-04-22]. Dostupný na WWW: <http://www.neziskovky.cz/data/stat_NNO_tabulka_1990_2012txt12780.pdf >

Občanské sdružení je sdružení fyzických či právnických osob za účelem realizace společného zájmu (nenáboženského, nepolitického, nepodnikatelského charakteru), které registruje Ministerstvo vnitra. Jde okorporátní sdružení, jehož posláním je prosazení zájmů sdružených členů. Vzhledem ktomuto primárně vzájemně prospěšnému charakteru občanských sdružení lze předpokládat výchozí zajištění potřebnými zdroji ze strany členů. Zásady hospodaření občanského sdružení jsou celkově upraveny stanovami, které jsou zpracovávány jako základní zakládací dokument nezbytný pro registraci nového občanského sdružení Ministerstvem vnitra. Vzorová formulace zásad je uvedena vnásledujícím příkladu.[5]

Příklad– Ukázka vzorové formulace zásad hospodaření občanského sdružení

Občanské sdružení může hospodařit smovitým inemovitým majetkem.

Zdroji financování jeho majetku jsou zejména:

■dary apříspěvky právnických afyzických osob;

■výnosy majetku;

■členské příspěvky (pokud jsou vybírány);

■dotace agranty;

■další dostupné možnosti.

Za hospodaření sdružení odpovídá rada sdružení, která každoročně předkládá valné hromadě zprávu ohospodaření, včetně účetní závěrky. Hospodaření se uskutečňuje podle ročního rozpočtu schváleného valnou hromadou.

Na uvedených zásadách je budován fundraising (definice viz dále kapitola 1.4) občanského sdružení. Na prvním místě jsou využívány členské příspěvky (jejich velikost se určuje na valné hromadě členů), dary avýnosy majetku. Pokud je aktivita občanského sdružení rovněž veřejně prospěšná (veřejná avzájemná prospěšnost aktivit se nevylučuje), může občanské sdružení žádat rovněž odotace agranty zveřejných rozpočtů obcí, měst, ministerstev či evropských fondů.

Pokud občanské sdružení plánuje mít nějaký majetek, musí vést účetnictví. Aby občanské sdružení mohlo majetek mít, musí zajistit příjmy, knimž se váže povinnost podat daňové přiznání. Finanční úřady požadují, aby se sdružení registrovalo ufinančního úřadu jako plátce daně (podle zákona č.337/1992 osprávě daní apoplatků). Důležitou skutečností vtomto případě je, co říká zákon ajak zákon vykládají úředníci finančních úřadů.

Občanské sdružení vpodstatě nemá povinnost se registrovat ufinančního úřadu, podle §33 zákona ji mají pouze subjekty vzniklé za účelem provozování podnikatelské nebo jiné samostatně výdělečné činnosti. Dobrovolnou registrací však občanské sdružení nic nezkazí amožná si iušetří případná zbytečná dohadování svýše jmenovanými úřady.

Občanská sdružení, která k28. 12. 2012 registrovalo Ministerstvo vnitra, budou po1.1.2014 považována za spolky, aproto musí své dokumenty přizpůsobit úpravě spolků podle nového občanského zákoníku (nebo se změnit na ústav či sociální družstvo). Přizpůsobení nové právní formě má zásadní vliv na fundraising. Je podmínkou dosažení na dotace aúspěšné spolupráce isjinými podporovateli. Transparentnost finančních toků občanského sdružení (v budoucnu spolku) je základní podmínkou úspěšného fundraisingu po roce 2014.

Obecně prospěšná společnost

Obecně prospěšné společnosti jsou specifickou právní formou NNO, která byla legislativně zakotvena vroce 1995.

Tab. 1.2 Vývoj počtu obecně prospěšných společností

Rok

Počet obecně prospěšných společností registrovaných ukrajských soudů

1996

1

2000

557

2005

1 158

2010

2 126

2012

2 183

Zdroj: Statistika počtu nestátních neziskových organizací vletech 1990–2012. [cit. 2013-04-22]. Dostupný na WWW: <http://www.neziskovky.cz/data/stat_NNO_tabulka_1990_2012txt12780.pdf >

Obecně prospěšná společnost je právnickou osobou, která poskytuje veřejnosti obecně prospěšné služby. Podle zákona není zatím přesně definováno, jaké všechny konkrétní činnosti jsou obecně prospěšné (jsou určeny jen základní oblasti), aproto tuto otázku vpřípadě sporů může řešit isoud.

Obecně prospěšné společnosti (dále o. p. s.) jsou subjekty, které vznikají zejména voblasti školství (soukromé školy), kultury (divadla, galerie, orchestry, knihovny), zdravotnictví (nestátní zdravotnická zařízení) avoblasti sociální péče (sociální ústavy). Na rozdíl od občanského sdružení o. p. s. musí poskytovat obecně prospěšné služby (občanské sdružení může dělat cokoliv, není-li to zákonem zakázáno, ajeho činnost má spíše vzájemně prospěšný charakter). Tyto obecně prospěšné služby poskytuje všem za stejných podmínek. Proti občanskému sdružení, snímž se občas zaměňuje, je o. p. s. mnohem více nezávislá na zřizovateli (tím může být na rozdíl od o. s. icizinec) avykazuje mnohem výraznější rysy samosprávného řízení (u o. s. jsou zřizovatelé většinou zastoupeni vorgánech sdružení). Výhodou o. p. s. je dále větší transparentnost aprůhlednost zpohledu dárců (o. p. s. nesmí být na rozdíl od o. s. nečinná déle než šest měsíců, jinak je zrušena).

Od 1. 1. 2014 ponesou obecně prospěšné společnosti název ústavy. Nadále půjde osubjekty kombinující osobní amajetkové prvky fungování apropojující tak rysy spolku anadace. Do tří let musí přizpůsobit své dokumenty nové právní úpravě dané novým občanským zákoníkem. Nadále bude nejdůležitějším statutárním orgánem ústavu ředitel zodpovídající se správní radě. Tyto orgány mají největší fundraisingové pravomoci azodpovědnost.

Zásady hospodaření, znichž vychází fundraising o. p. s. (do budoucna ústavu), jsou formulovány vzakládací smlouvě.[6] Zejména zde musí být uveden charakter doplňkové činnosti o. p. s., pokud ji společnost hodlá zahájit. O. p. s. realizují jako svou hlavní aktivitu obecně prospěšné služby, které musí být taxativně vyjmenovány vzásadách hospodaření. Předpokládá se financování služeb zveřejných rozpočtů měst, obcí, ministerstev, evropských fondů, dále financování znadačních prostředků afinancování dary isponzorskými příspěvky. Jde oto, že o. p. s. poskytují na prvním místě obecně prospěšné služby anemají primárně vzájemně prospěšný charakter (viz výše občanská sdružení). Pokud prostředky zveřejných rozpočtů nepostačují, mohou být obecně prospěšné služby zpoplatněny. Cílem vtomto případě je, aby ceny pro příjemce jednotlivých druhů služeb byly stanoveny jednotně. Výše úplaty se určuje zpravidla tak, aby byly pokryty alespoň náklady spojené sposkytováním dané služby. Ceník služeb každá o. p. s. nabízející zpoplatněné služby povinně zveřejňuje akaždý uživatel sním musí být předem seznámen.

Další skutečností důležitou pro fundraising je, že zakladatelé o. p. s. mohou do společnosti vložit peněžitý vklad, který je pak transparentně spravován. Tento vklad není povinný. Pokud kněmu dochází, je jeho velikost uvedena vzakládací smlouvě. Další fundraisingově důležité skutečnosti uvedené vzakládací smlouvě jsou následující.

Klíčovým kompetentním orgánem, kterému se zodpovídá ředitel, je správní rada. Tento orgán zhlediska fundraisingu:

■schvaluje nabytí nebo pozbytí vlastnického práva knemovité imovité věci akautorským právům;

■zakládá jinou právnickou osobu avkládá peněžitý nebo nepeněžitý majetek do této právnické osoby.

Správní rada dále schvaluje:

■rozpočet o. p. s.;

■řádnou amimořádnou účetní závěrku avýroční zprávu o. p. s.;

■předměty obecně prospěšných služeb adoplňkových činností o. p. s.

Správní rada také rozhoduje o:

■zrušení obecně prospěšné společnosti aourčení obecně prospěšné společnosti, na kterou se převede likvidační zůstatek;

■přechodu práv apovinností zakladatele na jinou osobu, zanikne-li jediný zakladatel bez právního nástupce nebo zemře-li jediný zakladatel.

Správní rada je velmi aktivním fundraisingovým činitelem. Její členové mohou realizovat mnoho fundraisingových činností, které jsou dále rozvinuty vtomto textu. Jako příklad lze na tomto místě uvést:

■členství ve fundraisingovém výboru apomoc při plánování fundraisingových aktivit;

■vytváření akontrolu seznamů adres dárců asponzorů;

■prodej vstupenek na akci;

■členství ve výborech založených pro speciální akce o. p. s.

Členové správní rady mohou také:

■požádat přátele arodinu opříspěvek organizaci místo dárku knarozeninám, výročí či kjiné zvláštní příležitosti;

■požádat podniky ozakoupení reklamního prostoru vprogramové brožuře;

■navštěvovat podniky apodporovat sponzorství apříspěvky;

■napsat žádost opříspěvek lidem, které osobně znají;

■sami finančně přispět;

■žádat opříspěvky další osoby.

Z výčtu úkolů vyplývá, že složení správní rady musí být věnována maximální pozornost. Především by mělo jít opestrou skladbu lidí, kteří se odlišují zhlediska profese, věku, vzdělání ipohlaví, aby se mohli vzájemně doplňovat do komplexního celku. Tak mohou být veškeré procesy vNNO nastaveny pozitivně ve prospěch fundraisingových aktivit. Členové správní rady nesmějí být váhaví, pokud jde oshánění potřebných zdrojů. Mentální nastavení členů správní rady není automatické. Je třeba na to myslet již při zakládání o.p.s. apři nominaci vhodných lidí do vznikající správní rady. Fundraising se musí objevit explicitně jako součást kompetencí členů správní rady. Pokud by tato kompetence byla určena dodatečně, hrozí nebezpečí, že ji členové odmítnou.

Všichni členové správní rady by měli svou NNO přímo finančně podporovat. Každý rok by měl být každý člen správní rady požádán ofinanční příspěvek. Pokud NNO plánuje více akcí, je vhodné připravit seznam všech příležitostí kpodpoře anabídnout členům správní rady, jak konkrétně mohou podpořit fundraisingové aktivity NNO (zakoupení stolu při slavnostní večeři, přímý dar na podporu programu nebo pokrytí provozních nákladů…). Tímto způsobem mohou být členové správní rady požádáni ofinanční příspěvek pouze jednou za rok aNNO se dozví, sjakou podporou může vdaný rok počítat. Členové správní rady by měli NNO podporovat přímo azároveň by měli aktivně žádat opodporu ostatní subjekty. Účelný je brainstorming na téma, koho by mohli oslovit. Zajímavým bodem kzvážení je žádost členům správní rady opodpis formuláře závazku, který by obsahoval seznam způsobů, jimiž hodlají organizaci podpořit, akontakty, které využijí jménem organizace.

Dary členů správní rady jsou důležité kpotvrzení vztahu vůči NNO. Uvedeme několik důvodů vysvětlujících, proč je nezbytné, aby členové správní rady každoročně přímo podpořili NNO, kterou vedou:

■Podpora zvyšuje úroveň „vlastnictví“, které členové správní rady cítí vůči NNO.

■Podpora ukazuje ostatním, že členové správní rady jsou ztotožněni sNNO asnaží se ji dobře vést.

■Podpora zvyšuje možnosti NNO získávat finanční prostředky od nadací aostatních institucí, které se často ptají: „Kolik přímo darovala správní rada?“

Členové správní rady díky přímé podpoře mohou získat dobrý pocit ze svého zapojení do NNO amorálně je to opravňuje žádat openíze ostatní.

Ovlivňování členů správní rady nesmí být samozřejmě direktivní. Fundraising nesmí spočívat vžádání pevných částek od členů správní rady, protože řada znich má talent aschopnosti, ale chybí jim větší příjmy. Do správní rady vstupují tito lidé ze svého altruismu, nejedná se ofinančně zajištěné mecenáše. Na druhou stranu, jak bylo napsáno výše, členové správní rady by měli cítit finanční spoluodpovědnost za chod své o. p. s. apřiměřeně svým možnostem přispívat.

Proč je aktivní podpora správní rady tak důležitá pro fundraising? Každoroční přímá podpora členů správní rady je důležitým faktorem ovlivňujícím úspěch při oslovování dalších lidí ainstitucí. Pokud členové správní rady vyhlásí vlastní přímou podporu, mohou myslet na následný úspěšný fundraising. Jejich podpora by měla být ukončena předtím, než opodporu začnou žádat ostatní. Nejlepší dobou kvýzvě správní rady je úplný počátek kalendářního roku vnávaznosti na vánoční dobu.

Klíčový význam kontaktů

Přes význam přímé finanční podpory je zásadní její využití zejména pro budování kontaktů, které každý člen správní rady (a nejen on) má. Tyto kontakty je nutné si uvědomit avyužít. Často nastává zvláštní situace, kdy členové správní rady zastávají názor, že kontaktů mnoho nemají, přičemž opak je mnohdy kjejich údivu pravdou.

Důležité je pojmenovat, jakou sféru vlivu má každý člen správní rady ajak ji lze využít ku prospěchu organizace. Toto pojmenování musí být plánovité za součinnosti všech vNNO. Jen je třeba, aby si správní rada avšichni ostatní vNNO uvědomili hodnotu takových konexí ato, jak jich využít. Lze doporučit následující plánové kroky:

1.Brainstorming zaměřený na kontakty členů správní rady (je důležité svolat členy správní rady apožádat je, aby vytvořili seznam jednotlivců, které znají akteří by mohli být potenciálními dárci). Fundraiser musí být na toto setkání dobře připraven apřijít svýchozím seznamem, který další zúčastnění vprůběhu brainstormingu doplňují či rozšiřují. Není vhodné rozdat prázdné papíry aponechat členy správní rady „osudu“, protože vtomto případě obvykle nic nevymyslí. Je důležité vytvořit vodítko vpodobě např. tabulky, která navozuje seznam osob, které jsou jejich příbuznými, sousedy, členy farnosti, spolupracovníky, lékaři či právníky. Tabulka může tázané také orientovat na seznam jednotlivců, kteří již NNO přispěli, apřimět je, aby si okaždém jménu promluvili atak zjistili, kdo koho zná.

Popsaný proces pomůže odhalit kontakty, okterých většina členů správní rady třeba vůbec netušila, že je má. Jde pochopitelně ovelmi delikátní proces, neboť jde vpodstatě ootázky zaměřené na soukromí tázaných. Aby tázaní přijali vše pozitivně, je důležité, aby fundraiser měl sdaným procesem osobní zkušenosti, případně se opřel očlena správní rady, který tímto procesem prošel, podporuje ho apozitivně ovlivní ostatní členy.

2.Výše popsaný brainstorming zaměřený na zaměstnance NNO.

3.Stejný proces zaměřený na dobrovolníky NNO, pokud snimi NNO pracuje.

Podobné procesy je dobré čas od času opakovat. Klíčový seznam kontaktů je nezbytné neustále aktualizovat, průběžně pěstovat. Tato fundraisingová aktivita je velmi důležitá.

Způsob oslovení členů správní rady

Způsob oslovení členů správní rady adalších zaměstnanců adobrovolníků NNO koordinuje fundraiser. Jeho úkolem je určit, jak nejlépe členy správní rady adalší zaměstnance adobrovolníky požádat odar. U větších NNO (právě rozebíráme primárně NNO vprávní formě obecně prospěšná společnost) by měl fundraiser navrhnout skupinku, která bude členy správní rady oslovovat. Jejími členy by mohli být předseda správní rady, fundraiser atolik členů správní rady, kolik jich je zapotřebí kosobnímu požádání ostatních členů správní rady odar. Osoby, které odary žádají, by měly být vybrány ztěch členů správní rady, kteří jsou sami pravidelnými aštědrými dárci.

Oslovování členů správní rady, zaměstnanců idobrovolníků je každoroční důležitou fundraisingovou akcí. Tato akce by měla být vedena na osobní rovině, důležitý je přiměřený emocionální náboj kombinovaný svěcností. Nejde oto připravovat rozsáhlé materiály pro kampaň mezi členy správní rady, zaměstnanci adobrovolníky. Ti by si vpodstatě měli být vědomi důvodů, proč jsou finanční prostředky zapotřebí. Stačí jednostránkové shrnutí potřeby finančních prostředků podpořené vhodným grafickým zobrazením důležitosti každoroční výzvy. Grafem může být například koláčový graf sročními příspěvky rozdělenými do kategorií (například co pochází zgrantů, akcí, přímého oslovení, výzvy správní radě afiremních darů). Dalším užitečným nástrojem je seznam ukazující členům správní rady, zaměstnancům adobrovolníkům, jakým způsobem byl jejich příspěvek zužitkován vprůběhu celého předchozího roku. Pomoci také může tzv. menu, tj. možnost, že členové správní rady, zaměstnanci adobrovolníci sami určí, kterou znabízených potřebných variant podpory vyberou.

Znovu je třeba zopakovat, že výše uvedené fundraisingové akce mezi členy správní rady, zaměstnanci adobrovolníky musí vždy probíhat na osobní rovině. Velmi tragický je formalismus, neschopnost naslouchat, nevhodné žertování, nelze uspět ani nátlakem, citovým vydíráním, poukazování na výši daru druhých atd. Výchozí pozice fundraisera musí být optimistická, všichni musí poznat jeho spjatost sNNO ajejím posláním aopravdovost jeho úsilí, jakákoliv „hra“ nebo přetvářka je počátek fundraisingové záhuby. Formalismus může být symptomem vyhoření zúčastněných. Pokud předseda správní rady pouze na schůzi rozdá žádosti opříspěvek se slovy: „Jako každý rok přispějte,“ je to špatně. Takový postup zcela určitě „zajistí“ mnohem menší dar, než když je každý člen správní rady, ale izaměstnanec či dobrovolník osobně osloven. Návštěva tváří vtvář také nabízí členům správní rady, zaměstnancům či dobrovolníkům příležitost ptát se asdílet nápady. Vhodné osobní oslovení motivuje kvyšším darům. V této souvislosti je třeba znovu zdůraznit, že primárně nejde ani tak ovýši darů (ať je jakkoliv důležitá), ale ojejich přiměřenost vůči kvantifikovaným výdajovým potřebám. Plánované relevantní výdaje musí být pokryty příjmy. Teprve vtomto kontextu se fundraising stává smysluplným.

Nebezpečí vyhoření

Pokud NNO organizuje mnoho zvláštních fundraisingových akcí, mohou členové správní rady, ale ivšichni ostatní snadno „vyhořet“. Většina členů správní rady není nadšena tím, že se od nich očekává účast na řadě fundraisingových akcí. Nikoho dlouhodobě nebaví např. nabízení lístků na nejrůznější zvláštní akce svým přátelům arodinným příslušníkům. Mnohé obtěžují fundraisingové akce, ikdyž jsou míněny jakkoliv pozitivně. Ne každý hraje fotbal, běhá, tančí… Fundraiser si nesmí myslet, že všechny akce, které vymyslí, budou přijaty snadšením. Je proto důležité zaměřit se na jednu nebo dvě úspěšné akce azdůraznit důležitost přítomnosti správní rady, jež ukazuje ostatním, že správní rada NNO podporuje arovněž schvaluje danou fundraisingovou akci. V tomto kontextu jenezbytné zapojit správní radu do plánování fundraisingových akcí. Členové správní rady se pravděpodobněji zavážou kpodpoře fundraisingové akce, pokud mají roli vjejím plánování.

Fundraisingový plán rozvoje, který pokrývá všechny oblasti fundraisingu, je velmi důležitý. Do formulace plánu ajeho prezentace před správní radou by mělo být zapojeno celé vedení NNO včele sfundraiserem, resp. ředitelem NNO. Vedení tak představuje fundraisingový výbor vširším smyslu. Je nezbytné, aby fundraisingové aktivity byly iniciovány apodporovány vedením NNO. Iniciativa zaměstnanců adobrovolníků je rovněž důležitá, ale nemůže být primární. Vedení NNO nesmí nikdy zůstat mimo fundraisingové aktivity.

Orgány NNO (o. p. s.) jsou složeny zvíce lidí (správní rada, ředitel, dozorčí rada). Tito lidé mají logicky různě intenzivní vztah kfundraisingovým aktivitám. Proto je důležité vytipovat takového člena vedení NNO (o. p. s.), který fundraising podporuje, rozumí jeho obsahu achápe jeho význam. Takového člena je vhodné jmenovat nejbližším spolupracovníkem fundraisera, případně předsedou fundraisingového výboru, pokud není přímo určena pozice fundraisera. Podpora tohoto člena bude inspirující, adokonce může např. mezi členy správní rady rozpoutat fundraisingovou soutěž. Na pomoc sfundraisingovou motivací vedení (správní rady atd.) může být přizván iporadce, ale stím jsou spojeny náklady. Tyto náklady je nezbytné vyčíslit aporovnat spřínosem (zda došlo knavýšení darů). Alternativou kporadcům může být pozvání člena správní rady jiné NNO, jejíž správní rada je ve fundraisingu úspěšná, aby ke správní radě promluvil ojejí roli ve fundraisingu. Tato alternativa může přinést dobré výsledky. Další možností je absolvování odborných vzdělávacích kurzů.

Pokud by se nedostavovaly žádné fundraisingové úspěchy, je mezním řešením ipřípadná rekonstrukce vedení NNO (o. p. s.). Cílem této rekonstrukce je náhrada pasivních členů nezajímajících se ofundraising aktivními členy ochotnými se do fundraisingu zapojit. Při rekonstrukci např. správní rady je nezbytné:

■ujistit se, že všichni noví členové správní rady jsou dobrovolně zavázáni zapojit se do procesu fundraisingu;

■projednat situaci se stávajícími členy akobměně přistoupit jen vpřípadě, kdy je jasné, že ve věci fundraisingu není možná žádná dohoda;

■požádat respektovaného afundraisingově aktivního člena správní rady, fundraisera nebo předsedu širokého fundraisingového výboru, aby si se členy správní rady, kteří se fundraisingu neúčastní, soukromě promluvil apodpořil je vjejich účasti;

■naplánovat fundraisingové školení, aby se členové správní rady naučili účinné fundraisingové strategie alépe se orientovali vprocesu fundraisingu.

Zásadním východiskem všech výše uvedených úvah je podmínka, že všichni členové vedení (správní rady, fundraisingového výboru atd.) musí být ztotožněni sposláním NNO (o. p. s.). Pokud jsou ztotožněni, výše popisované problémy by vlastně neměly nastat. Pro všechny by mělo být snadné pomoci sfundraisingem, dokonce to všichni sami od sebe budou vyžadovat.

O. p. s. povinně sestavuje azveřejňuje výroční zprávu osvé činnosti ahospodaření vdobě stanovené správní radou, nejpozději však šest měsíců od skončení účetního období. Obsah výroční zprávy stanoví zákon. Správní rada může rozhodnout ozveřejnění dalších údajů. Výroční zprávy jsou kdispozici veřejnosti vsídle společnosti vúředních hodinách stanovených společností. Společnost také výroční zprávy vsouladu se zákonem zakládá do sbírky listin rejstříkového soudu, které jsou pak dostupné na www.justice.cz.

Aktuální legislativní vymezení orgánů o. p. s. výše popisovaných zhlediska jejich vztahu kfundraisingu:[7] nový občanský zákoník platný od 1. 1. 2014 zachovává výše uvedené kompetence statutárních orgánů. O. p. s. však, jak již bylo uvedeno, získává nový název „ústav“[8], který bude zapisován do veřejného rejstříku. Podmínkou úspěšného fundraisingu bude vhodná prezentace označení „ústav“ dosavadním ibudoucím podporovatelům. Označení již bylo vminulosti používáno, za posledních cca sto let však došlo kpoměrně značnému posunu jeho interpretace, aproto budou muset fundraiseři vynaložit značné úsilí kjeho objasnění. Z hlediska fundraisingu nový občanský zákoník dále zdůrazňuje možnost vedlejší hospodářské činnosti. Jejím smyslem je dosažení zisku, který pak zůstává vorganizaci jako zdroj financování hlavní činnosti azdroj úhrady vlastních správních nákladů. Povinností ústavu je oddělené účtování hlavní avedlejší hospodářské činnosti.

Fundraising nadací anadačních fondů podrobněji rozebereme vsamostatné kapitole6. Církve anáboženské společnosti zmíníme vkontextu fundraisingu vzahraničí ataké vhistorizujících pasážích. Příspěvkové organizace nebudou explicitně fundraisingově hodnoceny.

1.2 Když se pojem fundraising ještě nepoužíval

Sdružování zaměřené kveřejně prospěšnému účelu má tisíciletou tradici adocházelo kněmu ve všech typech společenského uspořádání. Sdružování bylo zároveň doprovázeno nutností zajištění zdroji potřebnými knaplnění účelu sdružení. Dokud se neustanovila občanská společnost, bylo sdružování izdrojové vybavení na prvním místě výsadou privilegovaných stavů. Např. ve starém Římě mohli zakládat stavovské azájmové spolky pouze svobodní občané, kteří ktomu měli oprávnění azároveň majetky. Nejčastěji šlo obohaté patricije, kteří zakládali fundace (nadace) scílem podporovat nadané umělce své doby. Touto činností se proslavil zejména Gaius Cilnius Maecenas (70–8 př. n. l.), který položil základ českému slovu mecenáš. Díky němu mohli vytvořit svá vrcholná díla takoví mistři jako např. Publius Vergilius Maro (70–19 př. n. l.) nebo Quintus Horatius Flaccus (65–8př. n. l.). Zdroje někdy shromažďovali ineprivilegovaní. Fundraisingové aktivity jsou doložitelné např. vBibli, konkrétně vlistech sv. Pavla. V prvním listu Korintským sv. Pavel konkrétně píše: „Pokud jde osbírku pro svaté, řiďte se ivy pokyny, které jsem dal církvím vGalatii. Ať si doma každý zvás odloží první den vtýdnu to, co dokáže ušetřit, aby se tak se sbírkou nečekalo, až přijdu. A jakmile budu uvás, pošlu sdopisy ty, kteří podle vašeho soudu budou způsobilí, aby vaše štědré dary zanesli do Jeruzaléma.“[9]

Jde ooslovení křesťanských obcí vKorintu (na jiných místech také vŘímě aGalatii), aby vykonali sbírku ve prospěch jeruzalémských křesťanů, kteří vté době trpěli hmotnou nouzí. Jako formu oslovení apoštol Pavel zvolil osobní dopisy, vnichž vysvětlil konkrétní situaci potřebných, vyzval ksolidaritě apopsal izpůsob vykonání sbírky apředání prostředků.

Bible přináší krásné svědectví sbírkových aktivit mezi chudými křesťany pronásledovanými tehdejší většinovou společností. Takových záznamů však není mnoho. V dalších staletích anásledně po rozpadu římské říše bylo veřejně prospěšné sdružování prioritní výsadou privilegovaných stavů, konkrétně panovníka, šlechty acírkevní hierarchie. Tyto subjekty podporovaly ve středověku zejména kulturu, vzdělání ivědu aangažovaly se vsociální oblasti. V kultuře vznikaly kulturní mecenáty opatů, biskupů, šlechty apozději ibohatých měšťanů.

Mecenáty (mecenášství, patronáty)

Rozvíjení kulturních aspolečenských témat (obecně veřejně prospěšných témat) vyžaduje zdrojovou podporu. Zdroje mohou poskytnout ti, kdo je mají achtějí poskytnout. Před vznikem občanské společnosti, ve které se může angažovat každý její člen, byli, jak již bylo uvedeno, podporovateli kulturních adalších prospěšných aktivit výhradně členové privilegovaných stavů. Ve svých oblastech navazovali na tradici starořímského Gaia Maecenase. Lidé podporující kulturu avědu jsou nazýváni mecenáši, případně patroni. V minulosti takto vynikli někteří významní panovníci. Např. Václav I. podpořil aktivity své sestry Anežky (viz dále), Karel IV. stál za mnoha kulturními projekty své doby, dalším slavným mecenášem vědy aumění byl císař Rudolf II. Celá dlouhá staletí bylo vplatnosti tzv. patronátní právo.

Patronátním právem (patronátem) se rozuměl soubor práv apovinností příslušející fyzické nebo právnické osobě vůči kostelu nebo církevnímu úřadu na základě konkrétního specifického právního důvodu. Kořeny patronátního práva včeských zemích sahají do raného středověku. Od vyhlášení Velkého privilegia české církve vroce 1222, jímž bylo vlastnické právo ke kostelům změněno na patronátní, čímž se jejich vlastníkem stala církev, se patronem nazýval původní vlastník kostela, který kněmu měl inadále určitá práva apovinnosti, zejména povinnost financovat azajišťovat údržbu aprávo ovlivňovat do jisté míry jejich řízení (například jmenování faráře). Patronátní právo existovalo též kjiným beneficiím (například školám, knihovnám) atd. Patronátní právo kurčitému beneficiu vznikalo především na základě první fundace spojené se založením.

Podrobně na legislativní bázi bylo patronátní právo upraveno dekretem dvorské kanceláře ze dne 24. prosince 1782 ostavbách kostelních afarních ajejich udržování (o patronátních břemenech) platným pro Čechy aMoravu adoplněno dekretem ze dne 29. ledna 1783 anásledně dvorským dekretem ze dne 3. října 1788 ostavbách kostelních afarních. Tyto dekrety upravovaly financování podporovaných staveb ajejich oprav astanovily povinnost správy (státních orgánů) včas upozornit patrona na nutnost údržby. Později byla otázka patronátů nastolena zákonem č. 50/1874 říšského zákona stím, že patronáty budou upraveny samostatnou normou. Ta však nebyla přijata.

Patronáty jako zdroj financování beneficií církevního inecírkevního charakteru zůstaly vplatnosti do roku 1945. V následujícím období 1945–1950 nastal jejich postupný konec. Nejdříve byla Dekretem prezidenta republiky ze dne 21. 6. 1945 okonfiskaci aurychleném rozdělení zemědělského majetku Němců, Maďarů, jakož izrádců anepřátel českého aslovenského národa (č. 12/1945Sb. II) ke dni konfiskace zrušena patronátní práva apovinnosti váznoucí na zemědělských majetcích konfiskovaných podle citovaného dekretu. Tím zpatronátů vypadli Maďaři aNěmci. Další zákon č. 218/1949Sb. v§11 odst. 1 zrušil patronáty úplně na základě ustanovení:[10] „Veškerý soukromý aveřejný patronát nad kostely, obročími ajinými církevními ústavy přechází na stát.“

Tím na sebe stát vzal právo zasahovat do církevních ijiných záležitostí azároveň povinnost pečovat ocírkevní stavby adalší majetek. Kvalita této péče je známa.

V uměleckém prostředí je patron neboli mecenáš člověk, který financuje či spolufinancuje životní iumělecké náklady určitého umělce, například spisovatele, sochaře či malíře. Dříve tak byli označováni také zaměstnavatelé herců ukočovných divadelních společností.

Příklady mecenátů

Císařský mecenát Rudolfa II.[11]

Rudolf II. proslul jako významný podporovatel zejména výtvarného umění. Postupně vybudoval mohutnou sbírku, do které zařadil díla řady tehdejších slavných malířů asochařů. Dalším předmětem jeho zájmu byla věda, lépe řečeno alchymie. Na umění avědu RudolfII. vydával obrovské prostředky. Jejich zdrojem byly výnosy pocházející zcísařských majetků adaně vybrané od jejich plátců (šlechtických rodů). Dá se říci, že císařské majetky představovaly fundaci, jejíž zhodnocování bylo základem Rudolfova štědrého uměleckého aalchymického mecenátu.

Rudolfínské sbírky měly podle dochovaného odhadu zroku 1612 hodnotu odpovídající částce sedmnácti milionů zlatých rýnských. Avšak ve skutečnosti– aopět třeba vdnešních relacích– musely mít za každých poměrů cenu prakticky nevyčíslitelnou. Mimo jiné iproto, že vedle skvělých aprodejných uměleckých kusů rovněž obsahovaly dlouhou řadu exponátů ze zlata, stříbra adrahých kamenů. Připočteme-li rovněž prokazatelný fakt, že po své smrti po sobě RudolfII. zanechal na Pražském hradě ohromnou hotovost ve výši kolem dvaceti milionů tolarů, je toto tvrzení jasně doloženo.

Břevnovský umělecký mecenát

Ve středověku byly důležitými centry vzdělání aumění kláštery.[12] Klášterní život vycházel zvíry vBoha apodléhal konkrétní tzv. řeholi. Např. možná nejznámější řehole svatého Benedikta obsahovala tři základní body, které utvářely život vklášteře– modlitbu, práci aprojevené milosrdenství. Kláštery obývali mniši, kteří věnovali převážnou většinu svého času modlitbě. Ve zbývajícím čase se věnovali práci– původně se jednalo opráci manuální, ale ve středověku začala převažovat práce duševní, konkrétně studium teologických spisů, studium antické filozofie apřepisování knih (do doby, než vznikl knihtisk). Kláštery podléhaly duchovní jurisdikci biskupů vdiecézi, kde se nacházely. Biskup na kláštery dohlížel, stvrzoval volbu opatů apřevorů akonal pravidelné kontrolní návštěvy. Mniši museli biskupa acelý jeho doprovod při každé návštěvě pohostit. Benediktinská opatství získala jako první výsadu, že již nepodléhala biskupům, ale přímo papeži. Pokud jde oekonomiku, největší finanční příjmy získávaly kláštery zdarů věřících. Mnohé dary přinášeli mniši vstupující do řádu achovanci zbohatých rodin. Jiné dary poskytovala šlechta, bohatí měšťané asedláci prostřednictvím závětí. Kláštery tak postupně vlastnily pozemky, domy, statky ipeníze. Hotovost získávala opatství také pronájmem svých mlýnů, domů aposkytováním tržního práva. Část financí přinášeli také poutníci. Kláštery často bývaly pro mnohé poddané zdrojem zaměstnání astřechy nad hlavou. Touto levnou pracovní silou byli tzv. bratři laici. Zatímco středověcí mniši pocházeli většinou zbohatých ašlechtických rodin, bratři laici byli většinou negramotní zemědělci. Byli pokládáni za mnichy, jelikož skládali mnišský slib anosili mnišský oděv, ale žili odděleně od mnichů vzdělaných. Jejich hlavní povinností bývala většinou manuální práce, od úklidu po obdělávání pozemků. Kromě bratrů laiků obdělávali polnosti klášterů také poddaní, kteří žili na pozemcích patřících klášteru. Kláštery byly bohaté ichudé, ale všechny měly povinnost poskytovat pohostinnost poutníkům amnichům zjiných klášterů. Kromě poskytování ubytování ajídla pocestným odčerpávala část příjmů také výstavba adalší zvelebování kláštera ajeho budov. Velkou část peněz vydávaly kláštery na stravování svých mnichů abratrů laiků (mohlo se jednat ioněkolik stovek osob). Důležitou výdajovou položkou klášterů byla podpora umění avzdělání. Kláštery dávaly zakázky slavným umělcům, nad kterými pak držely zde popisovaný patronát. Např. nejstarší český klášter vBřevnově měl patronát nad slavným malířem Petrem Brandlem (1668–1735). Díky tomu vzniklo mnoho cenných děl, která dodnes obdivujeme.

Špitály

Špitály (řidčeji také hospitaly zlat. hospitale) se rozumí útulky, které byly zakládány původně pro poutníky do Svaté země apozději pro nemocné, přestárlé achudé lidi. K zakládání docházelo cca od 12. století. Špitály byly zřizovány zejména při klášterech, kde je provozovali mniši ařeholnice (členové špitálních bratrstev ařádů– hospitantů –, jako např. johanité, resp. maltézští rytíři, lazariáni nebo křižovníci). Zakladatelé vkládali do těchto subjektů majetky, jejichž úkolem bylo naplnění výše uvedeného poslání. Zakladateli azároveň fundátory špitálů byli reprezentanti privilegovaných stavů– panovník, šlechta, církev.

V souvislosti sranou historií špitálů je vhodné připomenout např. osobnost svaté Anežky České (asi 1211–1282), kterou dodnes např. Sdružení Česká katolická charita považuje za svoji patronku. Dalšími velkou osobností pečující onemocné achudé je svatá Zdislava (asi 1220–1252).

Příklady špitálů

Křižovníci sčervenou hvězdou

Členové tohoto řádu dodnes pracují zejména vduchovní oblasti. Jedná se ořeholní řád, který se vyvinul zlaického špitálního bratrstva založeného roku 1233 sv. Anežkou Českou ukostela sv. Haštala vPraze. Od roku 1252 nepřetržitě působí upůvodně Juditina anyní Karlova mostu, přičemž jeho hlavním posláním byla především vminulosti špitální činnost. Domácí původ křižovníků přispěl kromě sociálního zaměření kmimořádnému vzestupu této řehole již za Václava I. Největší rozkvět spadá do období Karla IV., kdy řád spravoval na 60 špitálů, domů afarních kostelů včeských zemích avUhrách. K nejvýznamnějším předhusitským komendám (klášterům, špitálům) vČechách patřily vedle Prahy Stříbro, Most, Litoměřice, Cheb, Klatovy, Ústí nad Labem, Kouřim, Písek, Praha(Nové Město), České Budějovice, Sušice, Chlum svaté Máří nad Ohří; na Moravě proboštství Hradiště sv.Hypolita uZnojma. Většina znich, svýjimkou pražského konventu, zanikla během husitských válek. Důležité byly ikomendy slezské, např. Vratislav, Boleslav, Svídnice, Lehnice atd., které působily až do sekularizace vroce 1810.

Majetkově byly jednotlivé kláštery vybaveny různě. První klášter, který byl umístěn uJuditina mostu na Starém Městě pražském, obdržel majetky od krále Václava I., bratra zakladatelky sv. Anežky. Zároveň mohl vybírat mýto za průchod přes Juditin apozději přes Kamenný (Karlův) most.

Majetky byly vkládány do nadací, jež byly samostatnými sdruženími majetku, který přinášel výnos. Z tohoto výnosu byl mj. hrazen provoz špitálu. Staré nadace nebyly primárně místem určeným kpřerozdělování svěřených peněz. Měly konkrétní majetkovou podstatu, která musela být zhodnocována. Z těchto výnosů nadačního majetku účelově založené nadace byl financován příslušný špitál.

Vlašský špitál

Vlašský špitál je dalším významným subjektem působícím včeských zemích. Byl založen Italskou kongregací (církevní instituce) acísař Rudolf II. (1552–1612) ho svým listem zr. 1608 osvobodil od „všelijakých berní asbírek zemských“. Jeho nástupce, císař Matyáš (1557–1619), věnoval špitálu stavební dříví, 15 000 cihel a15 povozů vápna. Císařovna Anna potom roku 1618 založila nadaci spravidelným důchodem 500 zlatých ročně, který financoval chod špitálu. Jako vedlejší činnost, jejíž výnos rovněž pomáhal financovat hlavní aktivity špitálu, provozoval Vlašský špitál vletech 1654–1724 pivovar, který se proslavil velmi vysokou kvalitou piva.

Vlašský špitál působil zpočátku jako nemocnice aútulek pro chudé. Později fungoval ijako nalezinec asirotčinec avposlední fázi své existence také jako porodnice sdvaceti postelemi atřemi porodními lůžky. Od 60. let 18. století byl špitál povinen dodávat těla zemřelých kdemonstračním pitvám na lékařské fakultě aod poloviny 80. let 18. století zde probíhaly demonstrace zpraktického porodnictví pro budoucí lékaře iporodní báby, které prováděl Ignác Jan Ruth (1731–1797). Bezplatně rodící ženy se musely podvolit demonstracím při výuce mediků iporodních asistentek. Rodička, která se chtěla vyhnout demonstracím, musela zaplatit stanovený poplatek za nadstandardní péči. Špitál se tak stal postupně místem klinické výuky medicíny. Lze ho považovat za přímého předchůdce pražského nalezince zřízeného za josefínských reforem anepřímého předchůdce pražské dětské nemocnice.

Vlašský špitál byl zrušen vroce 1789 Josefem II. vrámci převádění sociální péče na státní orgány. Budova aveškerý rozsáhlý majetek byly zestátněny apéče oně svěřena ředitelství Správy církevních zařízení. Budova byla otři roky později prodána soukromé osobě. Důvodem zrušení Vlašského špitálu nebyla nízká kvalita jeho práce, ale josefínské centralizační snahy emancipující vduchu osvícenských myšlenek instituci sekulárního státu avycházející zgermanizačního úsilí včeských zemích. Do tohoto úsilí se Italy zřízený aprovozovaný špitál nehodil.

Další špitály

Podobných špitálů spodobným osudem existovalo více. Za všechny jmenujme na prvním místě francouzský špitál sv. Ludvíka na Senovážném náměstí vPraze. I on částečně financoval své poslání prostřednictvím vedlejší výdělečné činnosti. V případě špitálu sv.Ludvíka to byl příjem 900 zlatých ročně „z požaté trávy azchovu bourců na morušových stromech hojně pěstovaných na pražských hradbách“.

Jiný špitál působil vPraze Karlíně. Byl postaven vletech 1731–1737 asloužil kubytování válečných invalidů.

Mimo Prahu se stal známým špitál vKuksu založený Františkem Antonínem Šporkem.

Specialistkami na špitální práci se vprůběhu času staly zejména Milosrdné sestry sv.Karla Boromejského.

Milosrdné sestry sv. Karla Boromejského (boromejky)

Podnět kzaložení Kongregace Milosrdných sester sv. Karla Boromejského dal mladý advokát Josef Chauvenel (1620–1652) ve francouzském městě Nancy, kde bylo po třicetileté válce velmi mnoho chudých, zbídačených lidí, dospělých idětí. Josef Chauvenel zblízka viděl hrůzu utrpení abídy nakažených morem astal se jejich „advokátem“. Brzy na mor sám v31 letech zemřel, ale jeho otec Emanuel vyplnil 18. června 1652 přání umírajícího syna založením „domu milosrdenství“. V něm se ujalo svého poslání prvních pět sester, které byly brzy nazývány milosrdnými. Jejich činnost byla oficiálně schválena r. 1663 arychle se šířila. R. 1837 přišly sestry do Čech apůsobily vústavu slepých na Klárově. Zároveň r. 1842 koupily dva domky pod strahovskou zahradou, které se staly základem nové nemocnice amateřského domu skostelem sv. Karla Boromejského. Činnost sester se rozrůstala– vroce 1945 působily již na 120 místech, převážně vnemocnicích, školách arůzných sociálních ústavech.

V 50. letech byl všechen majetek sester zestátněn, staré sestry byly soustředěny do charitních domovů amnoho mladých sester bylo vyvezeno do pohraničí, kde pracovaly vtextilních továrnách.

Do roku 1989 pracovaly sestry jen vněkterých domovech důchodců avústavech pro mentálně atělesně postižené, většinou vpohraničí amálo osídlených oblastech. Tajně přijímané sestry pracovaly též vnejrůznějších civilních zaměstnáních.

Dělicí čarou historie Kongregace je podobně jako uvšech ostatních církevních subjektů listopad 1989. Nově získaná svoboda umožnila sestrám vystoupit zilegality aveřejně se hlásit kzasvěcenému životu aslužbě lidem.

V roce 1990 začaly sestry znovu pracovat vNemocnici Pod Petřínem. Postupně se obnovil ipřilehlý kostel sv. Karla aMateřský dům sv. Notburgy. Nynější Nemocnice Milosrdných sester sv. Karla Boromejského vPraze vznikla po odstátnění fakultní nemocnice 1. 10. 1993. Je jedinou církevní nemocnicí vPraze. K jejímu financování byla zřízena samostatná Nadace Dobré dílo (podrobněji viz kapitola 6).

Další vývoj neziskových subjektů ajejich fundraisingu

Fundraising NNO obnovených po roce 1990 je popisován vnásledujících kapitolách.

1.3 Zrod fundraisingu vUSA

Fundraising mimo USA

■fundraising– shromažďování veřejných prostředků;[14]

1.4 Definice fundraisingu

Hmotné zdroje

Práva

Informace

Práce

Služby

1.5 Fundraiser

Definice

1.5.1 Motivace kpráci vneziskovém sektoru

Dvoufaktorová motivačně-hygienická teorie pracovní motivace

Afiliační teorie (motivační teorie sounáležitosti)

Teorie spravedlnosti

Teorie kompetence

Teorie X aY

1.5.2 Motivace pracovat ve prospěch druhých

150

1.5.3 Motivace fundraiserů vneziskovém sektoru

Table of Contents

O hlavním autorovi

Úvod, cíle, metodologie

Úvod

Cíle

Metodologie

1. Podstata fundraisingu

1.1 Teoretická východiska

1.2 Když se pojem fundraising ještě nepoužíval

1.3 Zrod fundraisingu v USA

1.4 Definice fundraisingu

1.5 Fundraiser

1.5.1 Motivace k práci v neziskovém sektoru

1.5.2 Motivace pracovat ve prospěch druhých

1.5.3 Motivace fundraiserů v neziskovém sektoru