Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Dalibor Dvořák

Snowboarding

Metodika výuky

Spoluautoři: MUDr. Milan Melcher, Mgr. Jiří Matějů, PaedDr. Ivan Přibyl, Mgr. Pavel Hříbal, PaedDr. Tomáš Gnad, Mgr. Radim Kofránek, Bc. Barbora Kutíková, Ing. Tomáš Nehyba
Autor kapitoly Didaktika: PaedDr. Tomáš Gnad
Autor kapitoly Péče o klienta: Mgr. Radim Kofránek
Autorský kolektiv: snowboardový lektorský sbor APUL
Překlad: Mgr. Jana Husáková

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5387. publikaci

Fotografie Ing. David Němeček, Ing. Miroslav Kube
Příprava kinogramů Ing. David Němeček, Ing. Miroslav Kube
Odpovědná redaktorka Magdalena Jimelová
Grafická úprava a sazba Jakub Náprstek
Počet stran 112
První vydání, Praha 2014
Vytiskla Tiskárna PROTISK, s.r.o., České Budějovice

© Grada Publishing, a.s., 2014

ISBN 978-80-247-5053-8

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

Podle sazby e-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann.

ISBN 978-80-247-8915-6 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8916-3 (ve formátu EPUB)

Úvod

Snowboardingu se věnují miliony lidí po celém světě na amatérské i profesionální úrovni. Stále se objevují noví zájemci, kteří nikdy snowboarding nezkusili. Mnoho lidí se ke snowboardingu vrací po určité době a velký počet lyžařů zatouží vyzkoušet něco nového a rozšířit tak své dovednosti o další disciplínu a s ní spojený zážitek. Snowboarding dozrál ve stabilního člena velké rodiny zimních sportů.

Rodiče své děti zcela výjimečně učí první krůčky na snowboardu sami a raději je svěří snowboardové škole. Především u mladé generace je obliba tohoto sportovního odvětví velmi stálá, což potvrzují statistiky snowboardových škol v České republice. Proto je u nás potřeba snowboardových instruktorů, kteří jsou nejen zapálenými jezdci, ale i dobrými pedagogy se znalostí techniky jízdy, stále aktuální.

Tato kniha poskytuje všem snowboardovým instruktorům jednoduchý, ale přitom jasný a názorný metodický návod pro výuku snowboardingu od úplných začátečníků po pokročilé jezdce, kteří se nejlépe cítí na hraně nebo si ve snowparku chtějí užít skoky a jibbing. Hlavním cílem knihy je prezentovat ověřené a funkční metodické postupy a cvičení. Instruktor, který si uvedené postupy osvojí, bude mít nejlepší předpoklady vést výuku snowboardingu rychle a především efektivně.

Poprvé se na tvorbě knihy společně podíleli nejen zkušení učitelé a lektoři z komerční praxe z Asociace profesionálních učitelů lyžování (APUL) a Asociace profesionálních lyžařských škol (APLŠ), ale i snowboardoví odborníci ze Svazu lyžařů České republiky (SLČR) a zástupci vysokoškolských zařízení. Byly použity poznatky získané od zahraničních kolegů pracujících a vyučujících po celém světě, kteří jsou s vývojem a trendy v oblasti snowboardingu v přímém kontaktu.

Snowboarding svým fanouškům nabízí mnohem více než jen sport. Má svou vlastní kulturu i svébytný pohled na svět. Je ztělesněním svobody ducha v dnešním rychlém, rušném světě. Snowboarding je krásný a zároveň náročný. Těm, kteří mu propadnou, poskytuje maximální vyžití a je i způsobem jejich vyjádření. Je dobře, že vznikl kvalitní studijní materiál, který ve svém důsledku pomůže formovat další snowboardové nadšence.

Tato kniha je pouze jedním z mnoha zdrojů porozumění snowboardové technice a výuce. Zkušenost, konfrontace s odborníky, otevřenost v přijímání názorů, vyhledávání kurzů, seminářů a workshopů, četba snowboardových materiálů, to vše přispívá k vlastnímu rozvoji jednotlivce na cestě stát se schopným snowboardovým učitelem.

Jiří Matějů, Dalibor Dvořák

1Péče oklienta, nauka opovolání, pedagogika, psychologie

Snowboarding již napevno zakotvil vnašich horách. Jedná se ofenomén, kterému se věnují lidé všech věkových skupin. Podíváme-li se na tuto pohybovou aktivitu zpohledu pedagogického, jedná se ozáležitost, která pozitivně přispívá krozvoji osobnosti jedince. Vždyť se koná vpřírodním prostředí, podílí se na rozvoji pohybových schopností adovedností, napomáhá rovněž duševní asociální pohodě. Prospívá tedy našemu zdraví, kompenzuje vlivy konzumního životního stylu. Ovšem jen za předpokladu správného provádění daných dovedností adodržování zásad bezpečného chování vhorském prostředí. Vopačném případě může docházet knegativním dopadům. Azde hraje nezanedbatelnou roli odborné vedení, vnašem případě instruktor snowboardingu.

Je pozitivní, že vposlední době využívá stále více zájemců (mnohdy isnowboardistů jezdících řadu let) možnosti naučit se či zdokonalit dovednosti pod odborným vedením. Lidé si stále častěji uvědomují, že efektivnější je vynaložit určitou finanční částku za profesionála, než se „zdokonalovat“ sami. Instruktor svou prací tedy může ovlivnit (bohužel někdy inegativně) vztah klienta nejen ke snowboardingu, ale ikpobytu vzimní přírodě obecně. Pokud klient dosáhne takové úrovně dovedností, aby zvládal jízdu ve variabilních podmínkách anebyl nebezpečný sobě či svému okolí, bude tyto zážitky vyhledávat stále častěji, bude se do hor vracet. Odměnou instruktorovi bude okamžitá zpětná vazba, neskutečná deviza instruktorského povolání.

1.1Role instruktora

Instruktorská role je bezesporu velmi podstatná, ne-li nejpodstatnější, vzhledem kvytčenému cíli – naučit klienta novým dovednostem. Významné postavení ssebou ovšem přináší inemalou zodpovědnost. Instruktor by měl být kompetentním odborníkem, expertem. Co to ovšem znamená?

Dobrý instruktor by měl splňovat určité předpoklady. Měl by být vyzrálou osobností nezmítanou vnitřními rozpory, sodpovídajícími charakterovými vlastnostmi jako zodpovědnost, poctivost, důslednost, flexibilnost apod. Musí mít rovněž základní pedagogické apsychologické znalosti (schopnost motivace, umění jednat slidmi, vnímat jejich potřeby apod.). Je schopen organizační činnosti (práce se skupinou). Ale zejména by měl být skvěle připraven po odborné stránce – na vysoké úrovni ovládat specifické snowboardové dovednosti (demonstrace jednotlivých prvků aprůpravných cvičení) avědomosti (znalost tématu, terminologie, souvislostí).

Instruktoři procházejí určitým vývojem, který se projevuje mimo jiné vinterakci sklienty. Zpočátku se soustřeďuje zejména na svou činnost, lpí na přesném provedení předváděných prvků adůkladném předávaní informací účastníkům. Vdalší fázi vnímá více samotné účastníky, pracuje se zpětnovazebními informacemi, koriguje činnost klientů. Finální fáze je kombinací předchozích. Instruktor aplikuje nejefektivnější možnosti zdokonalení dovedností, vnímá jak samotný proces, tak jeho účastníky. Hlavním cílem je dosažení kvalitativní změny ustanovených prvků. Nutno zmínit, že závěrečná fáze je znakem opravdu dobrého instruktora ane všichni jí dosáhnou.

Klient vnímá instruktorovo charisma, postavení, odbornost, vědomosti. Instruktor může znatelně ovlivnit klientův vztah kpředávaným dovednostem. Pozitivně, ale inegativně. Je důležité, aby instruktor byl schopen své chyby rozpoznat, poučit se znich ahledat nápravu či jiná řešení. Veškerým naším jednáním vytváříme svou image apozitivní image je pro tuto profesi nezbytná.

Pro dobrého instruktora je jeho práce posláním. Vpopředí jeho zájmu je klient. Snaží se jej rozvíjet, zlepšovat kvalitu jeho života. Tím je motivován. Astím souvisí jeho snaha oneustálý osobní růst, potřeba sebevzdělávání.

Tipy pro praxi!

Buďte zodpovědní, ato nejen ke klientům, ale iksobě samým (obraz instruktora se vytváří imimo samotnou výuku).

Buďte sebevědomí, ale zároveň si uvědomujte své nedostatky.

Neustále se vzdělávejte, zdokonalujte své dovednosti arozšiřujte vědomosti.

Měli byste si být jisti svými motivy kinstruktorské práci.

Při výuce klientů stanovujte realistické cíle. Odhadněte, jaké výkonové změny jsou schopni.

Klientům předávejte znalosti získané na racionálním základě, nezatěžujte je nepodloženými závěry.

Buďte empatičtí, pokuste se vnímat situaci asebe samé pohledem vzdělávaných jedinců.

Předcházejte problémovým situacím, nepodléhejte iluzi, že „to nějak dopadne“.

Ovýuku iklienty projevujte opravdový zájem, předstírání je neakceptovatelné.

Veškeré činnosti vinterakci sklienty vykonávejte smaximálním nasazením.

1.2Komunikace sklienty

„To nejdůležitější vkomunikaci je slyšet to, co nebylo řečeno.“ P. F. Drucker

Umění komunikace patří bezesporu mezi nejdůležitější instruktorské dovednosti. Rozdíl mezi efektivní aneefektivní komunikací sklientem může mít zásadní vliv na požadovaný výkon.

Komunikaci zpravidla dělíme na verbální aneverbální, někdy se uvádí ještě paraverbální typ.

verbální – řeč,

neverbální – gesta, mimika, image, postoj, proxemika,

paraverbální – hlasitost, tempo, intonace.

Instruktor využívá všech tří uvedených typů. Zásadní je uvědomit si, sjak vyspělou (ontogeneticky, intelektuálně, pohybově) klientelou pracujeme.

Při verbální komunikaci je důležitá struktura. Již při prvním setkání se snažíme upoutat pozornost.

Představte se všem jednotlivě.

Se všemi si podejte ruku.

Pokuste se zapamatovat si jména.

Pozor na rušivé vlivy (klimatické podmínky, provoz vleku, ostatní účastníci provozu).

Neverbální projevy mají podstatný význam. Jsou nepostradatelným doplňkem verbálního sdělení. Umožňují nám lépe pochopit či doplnit slovní vysvětlování. Gestikulace rovněž napomáhá vybavit si určité výrazy.

Buďte vždy upravení.

Udržujte vizuální kontakt.

Usmívejte se.

Při podpoře verbálního sdělení má významný podíl také paraverbální komunikace (někdy označovaná za paralingvistiku). Některá slova získávají na významu, proslov je účinnější.

Při řeči nespěchejte, ale zároveň mluvte dynamicky.

Používejte vprojevu pauzy.

Střídejte hlasitost projevu.

Uřady profesí by jistě vyvolalo polemiku tvrzení, že nejtěžší je práce slidmi. Nicméně je pravdou, že ne vždy je klient ochoten spolupracovat. Příčiny mohou být různé – nepozornost, nízká motivovanost, únava, indispozice, narušování pravidel apod. Instruktorovi nezbývá, než na tuto situaci reagovat apokusit se splnit stanovený cíl. Snaží se ujasnit pravidla, změnit styl komunikace, dává účastníkům prostor vysvětlit jejich postoj, střídá skupinové aindividuální zapojení, využívá momentu překvapení (zábavné cvičení) apod. Dochází tedy kprolínání instruktorských rolí – iniciátor, autorita, odborník.

Tipy pro praxi!

Vyjadřujte se jasně, stručně asrozumitelně.

Smluvením to nepřehánějte. Primární je předvedení ukázky prvku, ne vysvětlování.

Nezahrnujte klienty množstvím informací vjeden moment, předkládejte je postupně.

Požádejte klienty, ať vás ihned informují, pokud něčemu nerozumí.

Vpřípadě potřeby vystupujte emocionálně, přispějete klepší fixaci vědomostí adovedností.

Buďte vtipní, využívejte příkladů arůzných historek, přispějetetím kuvolnění atmosféry.

Neopomeňte zdůraznit úspěšné splnění požadovaného prvku.

Neodkládejte reakci na negativní projevy, snažte se vyjádřit svůj postoj okamžitě.

Informace, které sdělujete, neříkáte kvůli sobě, ale kvůli účastníkům.

Nepodceňujte první dojem. Buďte od prvního momentu profesionály.

Akceptujte právo klienta na odmítnutí aktivity.

1.3Pedagogické působení

„Někoho proměnit znamená umožnit mu, aby se změnil.“ C. Rogers

Pro snowboardové „nadšence“, kteří na základě pravěkých pramenů (kresby vjeskyních) odvážně tvrdí, že se na „prknech jezdilo“ již vpočátcích lidské civilizace, bude jistě velice zajímavé tvrzení, že pedagogické působení na klienta můžeme přirovnat kněkterým metodám využívaným vprocesu výchovy avzdělávání již vdávných dobách. Jedná se ometodu učení tzv. nápodobou, aplikovanou vpravěkém období, kdy jedinec napodobuje co možná nejpřesněji činnost svého „učitele“, až tato činnost přechází videntifikaci, tzn. ve zcela shodné provedení (nutno ale podotknout, že se učili důležitějším činnostem, které byly podstatné pro přežití). Za přesnější přirovnání můžeme považovat proces získání požadovaných snowboardových dovedností díkymodernějšímu konceptu, asice zkušenostnímu učení. Mnohé výzkumy prokázaly, že učící se jedinec si nejefektivněji osvojí činnosti, které mu nebyly pouze vysvětleny či předvedeny, ale které si rovněž sám vyzkoušel.

Vcentru našeho působení je jedinec – klient. Veškerou naši snahu soustřeďujeme na rozvoj jeho osobnosti, konkrétně na zdokonalení jeho snowboardových dovedností avědomostí týkajících se dané problematiky. Klient přichází surčitou „výbavou“, ať již získanou na základě genetických dispozic (pohybové schopnosti, charakterové vlastnosti), či vprocesu učení (dovednosti, znalosti). Záměrně na něj působíme tak, abychom zvyšovali jeho potenciál – kompetence, způsobilost kosvojované činnosti.

Výuka snowboardingu odpovídá obecným principům vzdělávacího procesu. Snažíme se dosáhnout změny mezi vstupní avýstupní úrovní snowboardových dovedností avědomostí. Čím je tento rozdíl větší (vpozitivním slova smyslu), tím jsme dosáhli většího efektu, přínosu. Ne vždy se to ovšem podaří. Někdy se může stát, že klientův vstupní potenciál je neadekvátní kpožadovaným výkonům (schopnosti, postoje), případně zde mohou sehrát nežádoucí vliv zranění, nemoc, nevhodné klimatické či sněhové podmínky. Nicméně vzhledem kjiž výše zmíněné efektivitě zkušenostního učení se pozitivní změna dostavuje ve většině případů. Je to jeden znezanedbatelných přínosů přímé praktické výuky.

Abychom mohli posoudit výstupní výkon, musíme jej zhodnotit, evaluovat, předat zpětnou vazbu. Je nutné si uvědomit, že evaluace má za hlavní cíl poukázat na dosaženou změnu, prokázat rozvoj klientova potenciálu. Hodnocené osoby mohou být nervózní, nicméně pokud kvýuce přistupujeme správně (výběr aktivit směřujících knaplnění vytčených cílů ajejich neustálé ověřování), není to pro účastníky až takový problém – ve své podstatě diagnostikujeme neustále.

Tipy pro praxi!

Dodržujte danou strukturu výcviku (stanovení cíle, vysvětlení, demonstrace, realizace, hodnocení, korekce).

Vzbuzujte neustálou aktivitu.

Na lekce se zodpovědně připravujte.

Pokuste se vklientech probudit zvídavost týkající se dané problematiky, udržujte jejich zájem.

Nabídněte klientům možnost sebehodnocení.

Využívejte různých diagnostických prostředků (pozorování, rozhovor, natáčení kamerou).

Mějte dostatečnou zásobu průpravných cvičení, učte pestře azábavně.

Vnímejte atmosféru výuky, sledujte reakce klientů, účinně aadekvátně reagujte na změny.

Kromě formálního hodnocení zařaďte rovněž emocionální projev (potlesk, gestikulaci).

Při závěrečném hodnocení se snažte vyzdvihnout zejména zvládnuté prvky, na nedostatky upozorněte, nicméně celkový obraz by měl být pozitivní.

1.4Klient

Vrámci vykonávání instruktorské profese budete vneustálém kontaktu (sociální interakci) sklienty. Abyste je byli schopni něco naučit, budete je muset lépe poznat, pochopit jejich chování, porozumět jim.

Nezbývá než nahlédnout pod pokličku psychologie. Stručně se budeme věnovat některým psychologickým pojmům vztahujícím se knašemu tématu.

Osobnost

Pojem osobnost představuje jedince se všemi jehobiologickými, psychologickými asociálními aspekty. Projevuje se chováním aprožíváním. Osobnost je rovněž člověk – individuum lišící se od ostatních svými psychickými vlastnostmi aprocesy, životními zkušenostmi, vědomostmi adovednostmi získanými vprocesu učení. Člověk se vyvíjí po celý život. Jedná se oproces socializace, rozvoj autváření osobnosti vinterakci sokolním světem, která je zvlášť výrazná udětí amladistvých. Pokud zvládnete rozpoznat základní psychické vlastnosti osobnosti (např. temperament, charakter) abudete vědět, jak sdanými jedinci jednat, můžete předejít mnoha konfliktním situacím aneohrozit splnění pedagogického cíle. To vše za předpokladu, že vyberete vhodný výukový styl aefektivní metody výuky.

Existuje celá řada typologických koncepcí řešících otázku rozdílů mezi osobnostmi. Již ve starověkém období se řešila otázka temperamentu. Vsoučasné době se již upustilo od označení temperament či charakter pro celkové pojetí osobnosti člověka. Temperament se váže kbiologické podstatě aprojevuje se citovými reakcemi (způsobem reagování, chování aprožívání), charakter je vymezen zejména sociálně amá především význam morální (hodnotové orientace – spravedlnost, morálka, pravda adalší).

Představme si čtyři nejznámější typy temperamentu vycházející zkombinací dvou dimenzí, jimiž jsou extraverze – introverze (orientace naší energie) astabilita – labilita (odolnost kzátěži). Nejde ohodnocení lepší či horší osobnosti, pouze se jedná opopis tendencí vnašem chování, jednání aprožívání. Díky tomuto poznání jsme schopni lépe porozumět sobě samým ilidem, kteří nás obklopují – můžeme účinněji podporovat jejich osobnostní růst.

Sangvinik (emočně stabilní extravert)

Jeho primárním rysem je adekvátní reakce vůči podnětům. Je přizpůsobivý, optimistický, veselý, společenský, někdy nestálý až lehkovážný. Bývá rovněž nedůsledný asnadno ovlivnitelný.

Flegmatik (emočně stabilní introvert)

Reaguje pouze na silné podněty. Působí vyrovnaně, klidně až apaticky. Je schopen samostatnosti atrpělivosti. Jeho přístup bývá pasivní, nevyhledává změny, není ambiciózní.

Melancholik (emočně labilní introvert)

Je zaměřen do svého nitra. Vztahy sostatními se vyznačují opravdovostí, jeho city jsou trvalé. Je svědomitý aspolehlivý. Vyznačuje se pesimismem, smutným laděním, obavou ze změn. Je plachý až bázlivý.

Cholerik (emočně labilní extravert)

Reakce na podněty je spontánní. Často reaguje impulsivně až agresivně. Vyznačuje se samostatností, sebevědomím avůdcovskými sklony. Je egoistický, netrpělivý apanovačný. Citové vzplanutí je velmi časté.

Chování při výuce

Extrovertní typy

Impulzivnější, reagují rychle až netrpělivě. Nahlas projevují svůj zájem avyžadují ihned odpovědi.

Potřebují akci. Vyžadují pozornost, zpětnou vazbu, na hodnocení se rádi podílejí.

Ve skupinové výuce se ujímají rolí mluvčích, případně vedoucích.

Introvertní typy

Pasivnější, někdy až lhostejní. Při výkladu jsou mlčenliví, přerušují jej zcela výjimečně.

Potřebují se na činnost soustředit. Svůj výkon porovnávají sněkým, komu důvěřují.

Ve skupině přenechávají iniciativu ostatním.

Nesmíme ovšem opomíjet ivýše zmíněný charakter. Vždyť vlastnosti jako svědomitost, pracovitost, vytrvalost, sebeovládání apod. (samozřejmě iprotikladné vlastnosti) mají bezesporu také nezanedbatelný vliv na úspěšnost výuky. Ityto vlastnosti může instruktor svou prací ovlivňovat, přinejmenším být pozitivním příkladem.

Tipy pro praxi!

Při výuce klientů se pokuste rozpoznat jejich osobnost aadekvátně reagovat.

Uextrovertních jedinců buďte akční, uintrovertů rozvážnější.

Chování klienta by nemělo ovlivnit váš profesionální výkon.

Osobnost netvoří pouze temperament.

Motivace

„Můžete dělat, být amít všechno, co si dokážete představit.“ N. D. Walsch

Motivace je velmi podstatný aspekt instruktorského řemesla. Nabízí potenciál, bez kterého bychom se vmnoha případech neobešli. Jedná se osoubor hybných momentů, které jedince ovlivňují vjeho činnostech, prožívání achování. Našemu jednání poskytují energii azároveň jej usměrňují. Mezi základní zdroje motivace patří vnitřní avnější podněty, které mohou vést kpožadovanému cíli, uspokojení. Nepůsobí izolovaně, vzájemně se ovlivňují, ovšem jeden může mít primární význam aten nakonec vede kfinálnímu konání.

Tipy pro praxi!

Chcete-li motivovat, musíte být sami motivováni.

Motivujte po celou dobu výuky.

Klienty by měla vykonávaná činnost těšit.

Instruujte smaximálním nasazením.

Pochvala motivuje.

Předkládejte klientům splnitelné výzvy.

Každý klient je jiný, je potřeba uplatňovat různé typy podnětů.

Pokud se budete na klienty usmívat, budou vás vnímat pozitivněji.

Nezaměňujte motivaci za manipulaci (obcházení zájmu klienta).