Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Hynek Klimek

Strašidlář – Mezi námi lesními strašidly

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 5213. publikaci

Odpovědná redaktorka Magdaléna Jimelová
Jazyková úprava Petra Honsová
Návrh obálky Zdeňka Študlarová
Grafická úprava a sazba Jan Šístek
Počet stran 64
První vydání, Praha 2013
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2013

ISBN 978-80-247-4693-7

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-8614-8 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-8615-5 (ve formátu EPUB)

Průvodce se představuje

Jmenuji se Kuba ajsem lesní muž. Tedy popravdě řečeno vlastně pořádný lesní muž nejsem. Možná už víte zpověstí, vypravování apohádek, jak se lesní muži, divocí lovci ajim podobné přízraky vlesích objevují. Většina znich byla za pozemského života pytláky nebo zlými anepoctivými hajnými či myslivci. Ale já byl jen obyčejný kluk zvesnice, zamilovaný do hajného dcery.

Jenže lesní muži se někdy stanou iznešťastných mládenců, kteří si vlese vezmou život. Ato byl můj případ. Jak rád bych dnes odčinil tu nesmyslnou ztřeštěnost, co jsem si sám spískal! Bohužel, vrátit to nejde. Mohu jen trpce litovat, protože co se stalo, nedá se odestát.

Ono to tehdy stou mojí zamilovaností ani nebylo tak horké, jak se mi zdálo. Dnes si myslím, že opravdová láska to nebyla. Snad jen mladické vzplanutí.

Hajného dceru jsem znal od vidění ajednou jsme se potkali na tancovačce vChýnově. Tancovali jsme jen spolu. Tenkrát jsme se blíž poznali. Potom jsme si byli dvakrát zaplavat vlesním rybníku vDoubravě, kde byl její táta hajným. Taky jsme vyrazili na borůvky ahoubařili jsme spolu.

Do té doby jsem sžádným děvčetem nechodil, atak jsem to považoval za vážnou známost. Vhlavě se mi usadila myšlenka, že se vezmeme. Ale nahlas jsem se ji bál vyslovit. Nevím, jak náš vztah brala ona. Asi jen jako kamarádství. Jenže já kní zahořel hlubším citem.

Ovšem pak se do toho vložil její otec. Párkrát nás zahlédl spolu abylo zle. Přál si pro svou dceru docela jiného ženicha, než jsem byl já. Aprotože byl tvrdý aprchlivý, rozzuřil se.

„Hele, kluku, jestli tě ještě jednou uvidím smou dcerou, nasolím ti do zadnice tolik broků, že si dlouho nesedneš! Anemysli si, že to říkám jen tak! Uhájovny už tě nechci víckrát vidět! Rozumíš?!“ spustil na mě zhurta.

„Aty upaluj domů! Ještě si to spolu vyříkáme!“ osopil se na dceru.

Kdysi jsem čítával vlidových kalendářích povídky onešťastných láskách. Vněkterých se psalo iozklamaných aodehnaných mládencích, kteří nechtěli dál žít. Aprávě tak jsem se tehdy cítil.

Dnes si říkám, že ty povídky byly velmi naivní ajá strašně hloupý, když jsem si umanul, že se utopím vtom lesním rybníku, kde jsme se koupali. Ale na to jsem byl příliš dobrý plavec! Astudená voda mi bohužel rozpálenou hlavu nezchladila. Škoda že mě tenkrát nezahlédl zdejší vodník. Byl velký dobrák aurčitě by mi můj úmysl vymluvil.

Ale abych dokončil svůj smutný příběh: cítil jsem se tak nešťastný, že jsem si nasbíral jedovaté rostliny auvařil znich lektvar. Když jsem se krybníku vrátil ajedu se napil, hned se mi zamotala hlava.

„Hej, hej, hej, hej! Co to provádíš?!“ křikl na mě hejkal, který se tam právě objevil. Chtěl mě zastavit, ale pomoci už mi nemohl.

Dál to bylo tak, jak to podle mýtů apověstí bývá. Když našli mé tělo apohřbili mě, můj duch nenašel vhrobě klid ajá se do Doubravy vrátil jako přízrak.

Toulám se teď jako lesní muž po lesích vsousedství, od Radenína aKozmic přes Novou Ves aTurovec až ke Kozímu Hrádku. Ale lidem neškodím. To jsem nikdy vpovaze neměl. Když narazím na pytlácká oka, seberu je aschovám je tak, že je už nikdo nenajde. Taky jsem mockrát vyplašil pytlákům zvěř, když ji dostali na mušku.

Zkrátka, straším jen ty, kteří vlese dělají něco nekalého.

Se zdejšími přízraky astrašidly jsem se skamarádil. Taky strpaslíky, kterých je tu spousta. Ale otěch vám dnes vyprávět nebudu. Nejsou totiž všichni stejní adělají tolik zajímavých věcí, že si zaslouží samostatnou knihu. Stejně jako lesní víly, okterých jsem se hodně dozvěděl. Ovšem nejvíc se kamarádím sjednou divoženkou. Ale ktomu až za chvíli.