Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Bc. Pavla Kudlová, PhD.

OŠETŘOVATELSKÁ PÉČE V DIABETOLOGII

Recenzenti:

doc. PhDr. Andrea Pokorná, Ph.D.,

doc. MUDr. Rudolf Chlup, CSc.

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a. s., 2015

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2015

© Grada Publishing, a.s., 2015

Cover Photo © allphoto, 2015

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

jako svou 5926. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková

Sazba a zlom Karel Mikula

Formát ePub Štěpán Böhm

Autorka obrázků podle předloh PhDr. Bc. Pavla Kudlová, PhD.

Autorka fotografií PhDr. Bc. Pavla Kudlová, PhD.

Počet stran 208 strany barevné přílohy

1. vydání, Praha 2015

Vytiskla Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Za cenné rady bych ráda poděkovala recenzentům a kolegům z klinické praxe, kteří umožnili pořízení dokumentace a přispěli ke konečné podobě publikace. Chtěla bych také poděkovat své rodině, která mě v průběhu psaní této knihy maximálně podporovala, a v neposlední řadě i pracovníkům nakladatelství Grada Publishing, a.s., za jejich vstřícnou spolupráci.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-247-9859-2 (ePub)

ISBN 978-80-247-9858-5 (pdf)

ISBN 978-80-247-5367-6 (print)

Předmluva

Tato publikace je určena všeobecným sestrám a dalším kompetentním nelékařským zdravotnickým pracovníkům, kteří pečují o osoby s diabetem.

Poskytuje nejnovější informace o diabetu, akutních a chronických komplikacích, prevenci, diagnostice, léčbě a edukaci osob s diabetem. Všechny informace jsou v souladu se současnými českými i mezinárodními doporučeními. Součástí je i popis způsobu provádění klinických a laboratorních vyšetření určených k upřesnění diagnostiky i k hodnocení kompenzace diabetu a účinnosti jeho léčby z pohledu sestry. Pozornost je také věnována popisu práce sestry v rámci jednotlivých typů pracovišť (ambulance praktického lékaře, diabetologická ambulance, podiatrická ambulance, lůžkové oddělení, jednotka intenzivní metabolické péče, domácí péče). Ošetřovatelská péče o osobu s diabetem je pak prezentována moderní metodou založenou na důkazech (tzv. evidence-based nursing, EBN). Kapitola věnovaná ošetřovatelskému procesu používá odbornou terminologii Aliance 3N (NANDA, NIC, NOC).

Kniha také obsahuje hodnoticí nástroje, které lze využít k posouzení stavu, zhodnocení rizik, ke zhodnocení komplikací a ke screeningu v diabetologii.

V této publikaci si klademe za cíl zpřístupnit moderní metody v diabetologické praxi a pomoci aplikovat metodu „ošetřovatelský proces“ v diabetologii.

Pavla Kudlová

1Stručně z historie diabetu

1.1Diagnostika, léčba a edukace diabetu

Slovo diabetes pochází z řečtiny. Poprvé ho použili ve 2. století př. n. l. Apolonius z Memphisu a Demetrios z Apamaie. Znamená uplynout, odtékat (stejně jako český výraz úplavice, jenž vyjadřuje příčinu smrti neléčeného diabetika – těžkou dehydrataci). Až v roce 1674 si anglický lékař Thomas Willis všimnul sladké chuti moči diabetiků. Zavedl do diagnostiky ochutnávání moči diabetiků a pojmenování nemoci rozšířil o mellitus, latinský výraz pro med. První zmínka o cukrovce se objevuje již v době téměř 1500 let před naším letopočtem v egyptských svitcích, a to zejména v Ebersově papyru. Po dlouhou dobu však nebyla známá základní příčina nemoci, a proto byla cukrovka léčena známými lékaři opravdu podivuhodně (za zmínku ze starověku stojí např. Hippokrates, Areteus z Kappadokie, Galénos, Čang-Čong-Ting aj.). Ve středověku lékaři vyšetřovali moč zrakem (množství a barva), čichem, ochutnáváním a intuicí. Spíše diskutovali, než léčili. Za zmínku stojí zejména arabský učenec Avicenna (Ibn Síná), který žil v letech 980–1037. Podrobně popsal diabetes, mezi symptomy zahrnul sladkou moč, zvýšenou chuť k jídlu, výskyt gangrény a také sexuální dysfunkci. Pro zlepšení stavu doporučoval jezdit na koni a vyhýbat se diuretikům (tj. močopudným látkám). Úroveň medicíny v Evropě však stagnovala. Začátkem 14. století přišel striktní zákaz pitev.

Novověk byl důležitým mezníkem pro diabetes. V roce 1774 Matthew Dobson zavedl jednoduchý chemický test pro detekci cukru v moči. Roku 1869 Paul Langerhans popsal ve své dizertační práci nově objevené ostrůvky pankreatu, neznal však jejich úlohu. Roku 1889 lékař Oskar Minkowski exstirpoval psovi pankreas a následně zjistil cukr v jeho moči. Lékař M. A. Lane roku 1907 podrobněji zkoumal Langerhansovy ostrůvky a rozlišil v nich A buňky a B buňky. Z tohoto zjištění Jean de Meyer v roce 1909 odvodil, že by některé z těchto buněk mohly tvořit hypotetický hormon, který snižuje glykemii, a pojmenoval ho inzulin (z lat. insula – ostrov). Později, v roce 1916, sir Edward Albert Sharpey-Schafer prokázal tvorbu specifického hormonu v betabuňkách Langerhansových ostrůvků.

Revoluci v léčbě diabetu znamenal objev inzulinu. Kolem prvenství objevu inzulinu probíhaly velké diskuze a spory. Nejblíže se uznatelnému objevu přiblížil Rumun Nicolae Constantin Paulescu. Sterilně ve vodě vyloučený pankreatický materiál s přidanou kuchyňskou solí nazval pancréine. Protože po podkožní aplikaci pancréinu u psů se objevovaly známky podráždění, v dalších pokusech nepokračoval. Přesto, že své zkušenosti publikoval v Archives internationales de physiologie 31. 8. 1921, tedy o 5 měsíců dříve než ortoped Frederick Grant Banting a jeho asistent Charles Herbert Best, priorita mu nebyla přiznána, protože svůj pancréin nepoužil na člověku (Kopecký, 2000; Chlup, 2009; Švejnoha, 1998; Chlup, 1997; Banting, Best, 1922). Na lékařské fakultě univerzity v Torontu se Banting a Best rozhodli pokračovat v experimentech Minkowského a Meringa. Jejich výzkum, který započal v květnu 1921, finančně zaštítil profesor John James Richard Macleod. Banting s Bestem odebrali zdravému psovi pankreas a vyvolali tak u něj silnou cukrovku. Poté mu injekčně aplikovali výtažek z Langerhansových ostrůvků slinivky břišní zdravého psa/psů, což vyvolalo zmírnění příznaků. Avšak Banting a Best měli potíže připravit inzulin v dostatečně čisté formě. Přípravou odpovídajícího extraktu z pankreatu byl pověřen biochemik James Collip. Prvním diabetikem léčeným inzulinem se stal třináctiletý Leonard Thomson (14. 1. 1922). V roce 1922 zahájila výrobu inzulinu firma Eli Lilly v Indianapolis v USA. Inzulin se rozšířil do celého světa, u nás se začal vyrábět v roce 1926. Již v roce 1923 byl však poprvé použit k léčbě diabetiků v Praze, první injekci inzulinu podal pacientovi pozdější profesor Ladislav Syllaba. V roce 1923 byla Bantingovi a Macleodovi (profesor torontské univerzity, pod jehož záštitou prováděl Banting své pokusy) udělena Nobelova cena. Chemickou strukturu inzulinu objasnil sekvenční analýzou až v roce 1953 biochemik Frederick Sanger (1918–2013) se spolupracovníky. Souběžně se zdokonalováním kvality inzulinu byla snaha o co nejlepší léčebnou aplikaci. V Bostonu významný diabetolog prof. Elliot Proctor Joslin (1880–1951) poukázal na rozdíly v absorpční kinetice mezi jednotlivými místy vpichu inzulinu (inzulin se vstřebává z různých míst těla různě rychle) a už v roce 1924 doporučil schémata pro střídání místa podkožní aplikace inzulinu. Také vyvinul postup k počátečnímu nastavení pacienta na inzulin, který vycházel z malých dávek krátkodobého inzulinu před hlavními jídly. Byl průkopníkem diabetické edukace (Berger a kol., 1995, s. 1–4).

Polský pediatr Karol Stolte (1880–1951) vypracoval a propagoval pružnou léčbu, dnes známou jako intenzifikovaný konvenční režim inzulinem. Také kladl důraz na edukaci, vyšetření moči na cukr a úpravu dávky inzulinu podle naměřené hodnoty a podle plánovaného příjmu sacharidů. Navzdory celosvětovému zřizování diabetologických center po roce 1935 (např. Berlín, Boston, Edinburg, Londýn, Paříž) byla do konce 70. let 20. století edukace spíše v rukou jednotlivců. V Praze byla z podnětu prof. Ladislava Syllaby (1868–1930) koncem roku 1928 zřízena první poradna pro diabetiky v Československu, kde byla také rozvíjena edukace diabetiků. Ve Zlíně v roce 1985 pod vedením prof. Jaroslava Rybky (nar. 1931) a interní kliniky Institutu postgraduálního vzdělávání ve zdravotnicví (IPVZ) lékařů a farmaceutů byl zahájen celospolečenský zdravotnický diabetologický program. V roce 1963 byla založena Česká diabetologická společnost České lékařské společnosti Jana Evangelisty Purkyně (ČDS ČLS JEP). V roce 1979 založil prof. Jean Philip Assal studijní skupinu pro edukaci diabetu (Diabetes Education Study Group – DESG) při Evropské diabetologické asociaci (European Association for the Study of Diabetes – EASD). Podrobnější informace a tzv. edukační listy (Teaching Letters) lze nalézt na adrese www.desg.org. Jako nosný program péče o diabetiky ve všech zemích EU, včetně České republiky, byla v r. 1989 v Saint Vincent (Itálie) přijata Saintvincentská deklarace. Stanovuje komplexní programy týkající se diagnostiky, péče o diabetiky, edukace, sociálních aspektů, komplikací diabetu, mezinárodní spolupráce. Doporučuje věnovat dostatečné zdroje na edukaci osob s DM i osob, které o ně pečují. V roce 1998 vydala WHO programy terapeutické edukace pacientů i edukátorů (Therapeutic Patient Education – TPE) (WHO, 1998).

1.2Aplikace inzulinu

Zpočátku byl inzulin aplikován několikrát denně proto, že byl dostupný pouze v rychle působící formě. Z krátkodobých inzulinů lze uvést např. Pur-inzulin Neutral (Léčiva), později MONO-N.

Kolem roku 1930 se podařilo připravit první stabilní depotní (s prodlouženým účinkem) inzulin v neutrálním roztoku (protamin-zink-inzulin). Hlavním cílem depotních inzulinů bylo snížit počet injekcí. Existuje však řada důkazů, že před zavedením depotních inzulinů byli pacienti lépe kompenzováni a měli méně komplikací než při léčbě depotními preparáty. Z historie depotních inzulinů lze uvést např. Pur-inzulin Interdep, Pur-inzulin Superdep (firma Léčiva), později MONO-D, MONO-ID (firma Léčiva).

V roce 1936 dánský vědec Hans Christian Hagedorn (1888–1971) připravil inzulin s prodlouženým účinkem NPH inzulin (Neutral-Protamin-Hagedorn), pacienti tak mohli aplikovat inzulin jen ráno a večer. Později vznikly i mixované inzuliny (hotové směsi krátkodobého a NPH inzulinu v různých poměrech).

Podrobné složení molekuly lidského (humánního) inzulinu bylo stanoveno v roce 1963.

V 70. letech 20. století se dostaly na trh vysoce čištěné monokomponentní inzuliny (MC) získávané z hovězích nebo vepřových pankreatů. Z historie MC inzulinů lze uvést např. Actrapid MC, Semilente MC, Lente MC (firma Novo Nordisk, Dánsko).

V roce 1982 byl FDA zaregistrován první biosynteticky připravený humánní inzulin (HM). První rychle působící inzulinový analog, inzulin lispro (Humalog), byl pro klinické použití schválen v roce 1996. V současné době jsou v České republice k dispozici inzuliny naší výroby, inzuliny dánské firmy Novo Nordisk, inzuliny americké firmy Eli Lilly a inzuliny firmy Sanofi-Aventis.

Změnami prošla také samotná aplikace inzulinu. V roce 1956 si chtěl lékárník z Nového Zélandu Colin Murdoch nechat patentovat jednoúčelovou injekční stříkačku z plastu. Patent mu však nebyl udělen. Patent obdržel Američan Phil Brooks v roce 1974. Od roku 1976 se začal inzulin aplikovat pomocí plastových jednorázových stříkaček.

V roce 1983 se začal vyrábět v tehdejší ČSSR ruční dávkovač pro subkutánní aplikaci inzulinu MADI (META Ostrava), teprve poté začaly vyrábět dávkovače i zahraniční firmy. V roce 1985 se objevily na trhu dávkovače od firmy Novo Nordisk (NovoPen, InnoLet, Inovo) a dávkovače od firmy Eli Lilly (HumaPen Ergo).

Léčba pomocí inzulinové pumpy byla zahájena na přelomu 80. let, kdy byla v roce 1978 ve Velké Británii podána tzv. subkutánní kontinuální infuze inzulinu (CSII) pomocí inzulinové pumpy Mill Hill Infusor. V roce 1980 v Miles v USA byl podán inzulin pomocí kontinuálního i.v. Biostatoru. Velkým limitem tehdejších pump byla jejich velikost. Výraznější rozvoj nastal až na přelomu 80. let 20. století, kdy došlo k miniaturizaci pump (např. pumpa MiniMed 502A). Pumpy byly dokonce dostupné v malém množství i v tehdejší ČSSR, kdy byly vyráběny v experimentálním programu. K dalšímu výraznému rozvoji pump došlo v 90. letech 20. století. V roce 2006 se dostala na trh inzulinová pumpa Paradigm X22 vybavená přijímačem pro bezdrátový přenos glykemií ze senzoru. Novinkou na trhu je tzv. patch (náplasťová) jednorázová inzulinová pumpa Omnipod, která se nosí nalepená přímo na těle (obr. P1). Od roku 2002 se začaly zkoušet v klinickém výzkumu lidské inhalační inzuliny. K léčení osob s diabetem byl v roce 2006 uvolněn inhalační inzulin Exubera, který byl později stažen z trhu. V dubnu 2014 byl FDA schválen na trh inhalační inzulin Afrezza (firma MannKind, Kalifornie).

Závěr

Záměrem kapitoly je poskytnout historický přehled o diagnostice, léčbě a edukaci diabetu. K diagnostice a léčbě cukrovky přispělo mnoho badatelů, vědců a lékařských expertů. Objev inzulinu se ukázal jako jeden z největších objevů v historii medicíny a zasloužil se o záchranu mnoha milionů lidí. Rozvoj technických pomůcek pak usnadnil jeho aplikaci.

2Péče oosoby sdiabetem vČeské republice

2.1Organizační struktura diabetologické péče

Diabetologie je podobor vnitřního lékařství, respektive endokrinologie, specializující se na prevenci, diagnostiku aléčbu diabetu, včetně případných komplikací spojených sdiabetem.

Podle Národního diabetologického programu pro období let 2012–2022 (dále jen NDP)[1] je péče oosoby sdiabetem (DM) realizována vsíti ambulantních alůžkových zdravotnických zařízení aje rozdělena do tří stupňů:

■ordinace všeobecných praktických lékařů (dále jen VPL) ainternistů

■diabetologické ambulance

■diabetologická centra

Ordinace VPL ainternistů

Nejdůležitějšími úkoly VPL jsou prevence vzniku diabetu 2. typu (DM2), identifikace osob svysokým rizikem vzniku DM2 avčasné stanovení diagnózy diabetu, dále je to rozhodnutí ozahájení léčby nebo předání do dispenzární péče, případně léčba nekomplikovaných pacientů sDM2 smožností konzultace ve spádové diabetologické ordinaci (viz Algoritmus postupu péče opojištěnce sDM2, Věstník MZČR, částka 8, 2010). Osoby sDM skomorbiditami vyžadují komplexní péči internisty. Péče opolymorbidní diabetiky, kteří potřebují hospitalizaci, je obvykle realizována na interních odděleních ve spolupráci sambulantními specialisty.

Diabetologické ambulance

Zde je léčeno přes 80 % osob sdiabetem. Jsou to zejména osoby sdiabetem 1. typu (DM1), monogenními formami diabetu aosoby sDM2 skomplikacemi. Ordinace poskytují jak běžnou komplexní péči, tak ispeciální formy léčby (např. léčbu inzulinovými pumpami, monitorovací techniky, edukaci aléčbu komplikací diabetu).

Diabetologická centra

Jsou nejvyšší formou pracovišť, která zajišťují komplexní péči opacienty spokročilými komplikacemi diabetu anabízejí vybrané léčebné metody.

Ambulance apracoviště pro děti adospívající sdiabetem (do19let)

Jsou soustředěna do specializovaných dětských diabetologických nebo endokrinologických ambulancí apracovišť pro diagnostiku aléčbu dětského diabetu. Léčba je vedena sdůrazem na vývojové aspekty rostoucího organizmu, což vyžaduje specifický přístup zhlediska medikace, jídelního plánu, úpravy životního stylu, edukace amotivace pacientů ijejich rodin.

Péče oosoby sdiabetem je podrobně popsána vdoporučených postupech ČDS aSVL ČLS JEP (viz www.diab.cz awww.svl.cz). Podle ÚZIS ČR (2013a) byla vroce 2012 většina diabetických pacientů vpéči diabetologických ordinací (80,3 %), menší část (osoby sDM2) pak vpéči praktických lékařů (19,4 %).

Ošetřovatelská péče může být pacientovi sdiabetem poskytnuta doma, ambulantně, vnemocnici, popř. vústavu. Podle naléhavosti ji můžeme rozdělit na léčbu/péči urgentní, akutní, následnou achronickou (Gladkij, 2003).

2.2Ošetřovatelská péče vdiabetologii

Ošetřovatelská péče je uosoby sDM zaměřena zejména na udržení apodporu zdraví arozvoj soběstačnosti vco nejkratší době, významně se podílí na prevenci, diagnostice aterapii diabetu azajišťuje profesionální edukaci aošetřovatelskou péči. Moderní ošetřovatelská péče musí vycházet zpraxe založené na důkazech (evidence-based nursing, EBN), což je proces založený na shromažďování, interpretaci aintegraci validních, důležitých apoužitelných výsledků výzkumu. Cílem EBN je poskytovat co největší kvalitu, efektivitu abezpečnost ošetřovatelské péče za vynaložení co nejmenších prostředků (DiCenso et al., 2005; Bártlová akol., 2005). Ošetřovatelský proces je považován za mezinárodní standard ošetřovatelské praxe. Ošetřovatelskou péči uosob sdiabetem vykonávají sestry spředepsaným vzděláním, které splňují kvalifikační požadavky aodbornou způsobilost pro výkon povolání sestry, dále také pro výkon specializovaných pracovních činností acertifikovaných pracovních činností (diabetologické, podiatrické sestry, sestry-edukátorky).[2]

Ošetřovatelská péče uosob sdiabetem obsahuje zejména tyto úkoly:

■zjištění potřeb (biologických, psychických, sociálních aduchovních) pacienta (jednotlivce, rodiny, skupiny nebo komunity) azjištění potřebných adostupných zdrojů, kterými mohou být tyto potřeby uspokojeny

■identifikování potřeb, které mohou být uspokojeny pomocí ošetřovatelské péče, atěch, které saturují jiní odborníci

■naplánování aposkytování potřebné ošetřovatelské péče (primární, sekundární anásledné)

■realizace ošetřovatelské péče metodou ošetřovatelského procesu sdůrazem na kvalitu, bezpečnost aefektivnost

■zapojení pacienta (blízkých, popř. komunity) do všech aspektů péče

■aktivní edukace pacienta sDM (blízkých) kpodpoře, udržení aobnově zdraví

■edukace zdravotnických pracovníků (ZP) vošetřovatelské péči vdiabetologii

■dokumentování všech fází ošetřovatelského procesu apoužití těchto informací kvyhodnocení výsledků (účinnosti) poskytnuté ošetřovatelské péče

■uplatňování ošetřovatelských norem, aplikace standardů, vědecky zdůvodněných ošetřovatelských metod, postupů atechnik při ošetřovatelských činnostech (viz EBN)

■spolupráce sdalšími ZP při plánování, realizaci, koordinaci, vyhodnocování ošetřovatelské péče

■rozpoznání ařešení ošetřovatelských problémů, které mohou být předmětem výzkumu azároveň využívání výsledků výzkumu vošetřovatelské praxi (viz EBN)

Kompetence sester

Vošetřovatelství pojem kompetence představuje potřebnou způsobilost pro výkon povolání sestry. Vtéto oblasti jsou kompetence definované jako znalosti, dovednosti apostoje umožňující příslušné osobě samostatně vykonávat svoji činnost, nepřetržitě se odborně vzdělávat arychle se přizpůsobit měnícím se podmínkám (Struktura kompetencí všeobecné sestry podle ICN, 2003).

Ošetřovatelskou péči, nejen uosob sdiabetem, zajišťují ZP, včetně všeobecných sester, vrozsahu vymezeném zákonem č. 96/2004 Sb., onelékařských zdravotnických povoláních (jeho malá novela zákon č.105/2011 Sb.), azvláštním právním předpisem– vyhláškou č. 55/2011 Sb., která přesně stanoví činnost zdravotnických pracovníků. Nicméně je zapotřebí oba právní předpisy novelizovat vsouladu spotřebou současné praxe. Je dále na zaměstnavateli, aby konkrétní činnosti specifikoval aseznámil sestru skonkrétním popisem pracovního místa asjejími kompetencemi také na základě jejího dalšího postgraduálního vzdělávání.

2.3Formy zdravotní péče ačinnosti sestry pečující oosobu sdiabetem

Formami zdravotní péče jsou ambulantní péče, jednodenní péče, lůžková péče azdravotní péče poskytovaná vevlastním sociálním prostředí pacienta– viz zákon č. 372/2011 Sb., ozdravotních službách apodmínkách jejich poskytování (zákon ozdravotních službách).

2.3.1Ambulantní péče

Je zdravotní péčí, při níž se nevyžaduje hospitalizace (umístění) pacienta do zdravotnického zařízení. Ambulantní péče je poskytována jako:

■Primární ambulantní péče– jejím účelem je poskytování preventivní, diagnostické, léčebné aposudkové péče akonzultací, dále koordinace anávaznost poskytovaných zdravotních služeb jinými poskytovateli. Zde patří praktičtí lékaři pro dospělé (VPL), praktičtí lékaři pro děti adorost, ambulantní gynekologové (zejména když se jedná oGDM, pacientky sDM1 jsou předány do speciální péče), stomatologové (projevy DM vdutině ústní, parodontitida).

■Specializovaná ambulantní péče– je poskytovaná vrámci jednotlivých oborů zdravotní péče (ambulance diabetologická, podiatrická, cévní chirurgická aj.).

■Stacionární péče– je poskytovaná pacientům, jejichž zdravotní stav vyžaduje opakovanou denní ambulantní péči (osoby, které trpí návykovými poruchami nebo jsou jimi ohroženy; detoxifikace vdomácím prostředí aj.) (zákon ozdravotních službách).

Práce sestry vambulanci praktického lékaře

Sestra poskytuje ošetřovatelskou péči vrozsahu své odborné způsobilosti. Podílí se na screeningu, prevenci, diagnostice, terapii aedukaci. Zajišťuje ošetřovatelskou péči, návštěvní službu, administrativní činnost, psychologickou pomoc pacientovi. Podílí se na bezchybném aplynulém chodu ordinace, včetně zajištění potřebného materiálu pro ošetření vordinaci. Podílí se na diagnostice, léčbě aedukaci nekomplikovaných pacientů sDM2 (viz práce sestry vdiabetologické ambulanci).

Práce sestry vdiabetologické ambulanci

Sestra vdiabetologické ambulanci poskytuje jak základní, tak iodbornou[3] péči pacientům, jejichž stav nevyžaduje hospitalizaci.

Administrativní aorganizační činnosti

■Podílí se na bezchybném aplynulém chodu ordinace, včetně zajištění potřebného materiálu pro ošetření vordinaci.

■Vede evidenci diabetologických pacientů.

■Shromažďuje atřídí lékařské nálezy avýsledky klinických alaboratorních vyšetření do zdravotních záznamů (HbA1c, glykemie, lipidové spektrum, BMI, EKG, sono aj.).

■Vede přesně záznamy pro pojišťovny aspolupracuje snimi.

■Zpracovává statistiku, pracuje sinformačními zdravotnickými systémy.

■Převádí data zglukometru, ze senzoru při kontinuálním monitorování glykemií (CGMS) nebo zpumpy do počítače (PC).

Diagnosticko-léčebné aošetřovatelské činnosti

■Zjišťuje životní styl pacienta (každodenní praktiky azpůsoby chování, včetně jeho životosprávy– tj. výživa, spánek, odpočinek, stresy vrodině, vpráci aj.).

■Zjišťuje rodinnou anamnézu (včetně rodinného zázemí pacienta).

■Pravidelně vyšetřuje apodílí se na vyhodnocení glykemie.

■Provádí základní fyzikální vyšetření aantropometrická měření, sleduje avyhodnocuje základní fyziologické funkce.

■Zjišťuje azaznamenává současný jídelníček, program fyzické zátěže ukonkrétního pacienta.

■Zjišťuje azaznamenává příjem potravy, se zvláštním zřetelem na příjem sacharidů adenní rozložení příjmu sacharidů uosob při nasazení perorálních antidiabetik (PAD) nebo inzulinu.

■Posuzuje stravovací anutriční charakteristiky (např. časté hyper- nebo hypoglykemie vsouvislosti se stravou, inzulinoterapií, fyzickou aktivitou, PAD; diabetické komplikace, poruchy gastrointestinálního traktu [GIT], poruchy smyslů, jako je čich achuť, nedostatečné znalosti pacienta oléčebném režimu aj.).

■Prosazuje základní stravovací principy vsouladu spřijatými směrnicemi/postupy.

■Sestavuje společně snutričním terapeutem jídelníčky srestrikcí bílkovin (vespecializovaných centrech upacientů se selháváním ledvin).

■Používá objektivizující testy kescreeningu, zhodnocení rizik, posouzení stavu, komplikací (soběstačnost, nutriční stav, kognitivní funkce, riziko infekce aj.).

■Provádí inspekce dolních končetin pacienta se zaměřením na poruchy kůže aadnex, kostní deformity, způsob odlehčení.

■Provádí orientační neurologická vyšetření dolních končetin (podle kompetence).

■Provádí časný screening na odhalení gestačního diabetu (GDM) ugravidních žen.

■Sleduje, připomíná aeviduje oftalmologická vyšetření diabetiků.

■Sleduje, připomíná aeviduje frekvence vyšetření mikroalbuminurie.

■Asistuje při screeningu diabetické autonomní neuropatie (vcentrech).

■Provádí screening rizikových faktorů makroangiopatie.

■Provádí odběry krve adalšího biologického materiálu podle ordinace lékaře.

■Aplikuje inzulin ordinovaný lékařem (správná dávka, místo, střídání aplikačních míst).

■Pokud je kompetentní, podle situace upravuje prandiální dávky inzulinu.

■Pokud je kompetentní, stavy hyper- ahypoglykemie upacienta koriguje správnou nutriční taktikou/inzulinoterapií (za kontroly lékaře).

■Adekvátně reaguje na náhlé bezvědomí diabetika léčeného inzulinem, kde nelze vyloučit glykemii alékař není vdosahu (případ nouze).

■Adekvátně reaguje vpřípadě hypoglykemické příhody (mírné, střední, těžké).

■Podílí se na přípravě pacienta kespecializovaným diagnostickým vyšetřením akplánované operaci aj. (odběry, EKG ajiné vyšetření pacienta, vyplnění příslušných tiskopisů, telefonické zajištění, zajištění sanitního odvozu aj.).

■Provádí zápisy do příslušné dokumentace (zápisy do ambulantní karty, karty diabetika, edukační karty, ošetřovatelské dokumentace aj.).

Edukační činnosti – sestra edukuje pacienta, popř. blízkou osobu:

■kezdravému životnímu stylu, včetně stravy apohybu

■gravidní ženy vproblematice GDM

■vjednotlivých odběrech, včetně odběrů na lipidové spektrum

■vesprávném sběru moči adietě při onemocnění ledvin

■vsouvislostech mezi příjmem sacharidů– medikací– fyzickou aktivitou aj. (společně snutričním terapeutem)

■vselfmonitoringu (zásady selfmotoringu, typy aovládání různých glukometrů, prevence hypoglykemií, včetně aplikace glukagonu, kontinuální monitorovací systémy– CGMS aj.)

■vinzulinoterapii (zásady aplikace inzulinu, druhy inzulinových přípravků, zacházení sinzulinem, ovládání zvolené pomůcky kaplikaci inzulinu, střídání míst vpichu, způsoby aplikace; aplikace inzulinu vpracovním procesu, vsouvislosti sfyzickou zátěží, vsouvislosti sdiabetologickými komplikacemi, při interkurentních onemocněních aj.)

■vpéči onohy apři výběru vhodné obuvi aj.

(sestaveno podle Chlup akol., 2003; Rybka, 2006; dokumentace zdravotnického zařízení – popis práce aj.)

Práce sestry vpodiatrické ambulanci

Podiatrická sestra poskytuje osobě sdiabetem jak základní, tak odbornou péči. Mimo jiné je oprávněna provádět tyto činnosti:[4]

■screening syndromu diabetické nohy, rozpoznání rizikových osob

■preventivní ošetření nehtů udiabetiků

■ošetření plantárních hyperkeratóz udiabetiků

■edukace pacientů se syndromem diabetické nohy

■základní vyšetření citlivosti aprokrvení nohou udiabetiků

■základní čištění plantárních ulcerací udiabetiků

2.3.2Jednodenní péče

Jde ozdravotní péči, při jejímž poskytnutí se vyžaduje pobyt pacienta na lůžku po dobu kratší než 24 hod. vsouvislosti sinvazivním či operačním výkonem. Péče je poskytována vždy plánovaně apři jejím poskytování musí být zajištěna idostupnost akutní lůžkové péče intenzivní. Vsoučasné době lze poskytovat jednodenní péči vtěchto 6smluvních odbornostech: a) chirurgie (zahrnuje idětskou, úrazovou acévní chirurgii); b) plastická chirurgie (zahrnuje ipopáleniny); c) gynekologie (včetně dětské); d) ortopedie; e) krční-nosní-ušní (zahrnuje ičelistní chirurgii); f) urologie (včetně dětské) (zákon ozdravotních službách; VZP, 2012).

Osoba sdiabetem vzhledem kpooperačním/poinvazivním rizikům je přijímána do péče nejméně na 2–3dny (viz např. PTA– perkutánní transluminární angioplastika).

2.3.3Lůžková péče

Jde ozdravotní péči, pro jejíž poskytnutí je nezbytná hospitalizace pacienta. Musí být poskytována vrámci nepřetržitého provozu.

Druhy lůžkové péče

■akutní lůžková péče intenzivní

■akutní lůžková péče standardní

■následná lůžková péče

■dlouhodobá lůžková péče (zákon ozdravotních službách)

Práce sestry na intenzivní metabolické jednotce

Intenzivní metabolická jednotka (tzv. MJIP) se zaměřuje na intenzivní péči onemocné se závažnými poruchami metabolizmu avnitřního prostředí, se septickými komplikacemi apotřebou dlouhodobé nutriční podpory, onemocné skomplikacemi nespecifických střevních zánětů. Péče je poskytována pacientům sakutním zánětem slinivky břišní, skrvácením do zažívacího traktu, akutním selháním ledvin, akutními komplikacemi diabetu aněkterými typy otrav atěžkých infekcí.

Přehled činností sestry[5]

■Zajišťuje/provádí screeningová adepistážní vyšetření, odebírá biologický materiál aorientačně hodnotí, zda jsou výsledky fyziologické (zejména odběry krve/moči na biochemii, HbA1c, ketolátky, KO, koagulace, pH aj.).

■Provádí měření aanalýzu fyziologických funkcí pacienta specializovanými postupy pomocí přístrojové techniky, včetně využití invazivních metod na základě indikace lékaře.

■Posuzuje prioritní potřeby pacienta vsituaci ohrožující život azvažuje potřebné kroky (přivolání lékaře, urgentní přípravu pomůcek apřístrojové techniky aj.).

■Provádí katetrizaci močového měchýře (také umuže), pečuje omočové katétry, sleduje bilanci tekutin.

■Zavádí audržuje kyslíkovou terapii.

■Provádí ošetření akutních aoperačních ran, včetně ošetření drénů.

■Pečuje odýchací cesty pacienta ipři umělé plicní ventilaci, včetně odsávání zdolních cest dýchacích, provádí tracheobronchiální laváže upacienta se zajištěnými dýchacími cestami.

■Vykonává činnosti upacienta sakutním achronickým selháním ledvin, který vyžaduje léčbu dostupnými očišťovacími metodami krve.

■Zajišťuje periferní žilní přístup, popř. asistuje při zajištění centrálního žilního přístupu, měří centrální žilní tlak aj.

■Hodnotí aošetřuje centrální aperiferní žilní vstupy.

■Sleduje klinické příznaky aprogresi onemocnění.

■Spolupracuje slékařem na intenzivní léčbě pacienta (inzulinoterapie, rehydratace, úprava dysbalance elektrolytů, protiedematózní terapie aj.).

■Aplikuje další ordinované léky asleduje jejich účinek.

■Zavádí nazogastrickou sondu pacientovi při vědomí staršímu 10let, pečuje oni.

■Aplikuje výživu sondou, případně žaludečními nebo duodenálními stomiemi.

■Vše dokumentuje akonzultuje slékařem (vyhláška č. 55/2011 Sb.).

Práce sestry vnemocnici

Přehled činností sestry

■Vyhodnocuje potřeby aúroveň soběstačnosti pacienta, projevů jejich onemocnění, rizikových faktorů, ato iza použití měřicích technik používaných vošetřovatelské praxi.

■Sleduje aorientačně hodnotí fyziologické funkce pacienta (dech, P, EKG, TT, TK adalší tělesné parametry).

■Pozoruje, hodnotí azaznamenává stav pacienta, umí reagovat na hypo- ahyperglykemii.

■Zaznamenává výsledky vyšetření.

Následná péče poskytovaná osobě sdiabetem

Práce sestry vdomácí péči

Závěr

Table of Contents

Předmluva

1 Stručně z historie diabetu

1.1 Diagnostika, léčba a edukace diabetu

1.2 Aplikace inzulinu

2 Péče o osoby s diabetem v České republice

2.1 Organizační struktura diabetologické péče

2.2 Ošetřovatelská péče v diabetologii

2.3 Formy zdravotní péče a činnosti sestry pečující o osobu s diabetem