Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Patrik Burda, Mgr. Lenka Šolcová

OŠETŘOVATELSKÁ PÉČE 1. DÍL
Pro obor ošetřovatel

Hlavní autor:
Mgr. Patrik Burda

Spoluautorka:
Mgr. Lenka Šolcová

Recenzentka:
PhDr. Hana Horová

© Grada Publishing, a.s., 2015
Cover Photo © allphoto, 2015

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
jako svou 5892. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková
Sazba a zlom Karel Mikula
Fotografie poskytl Mgr. Patrik Burda.
Perokresby dle podkladů autorů nakreslila Marie Nováčková.
Počet stran 224 + 4 strany barevné přílohy
1. vydání, Praha 2015
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Počet stran 240 + 4 strany barevné přílohy
1. vydání, Praha 2015
Vytiskla Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-247-9803-5 (ePub)
ISBN 978-80-247-9802-8 (pdf)
ISBN 978-80-247-5333-1 (print)

Úvod

Předkládaná učebnice je určena všem, kteří poskytují aktivní ošetřovatelskou péči klientům. Jedná se především o žáky oboru ošetřovatel. Informace v této učebnici jistě uvítají i žáci z příbuzných oborů, pečovatelé, zdravotničtí asistenti, všeobecné sestry a další, kteří se zabývají poskytováním péče nemocným.

Snažili jsme se názorným způsobem aplikovat teoretické poznatky z oboru ošetřovatelství do praxe, přičemž jsme čerpali ze současných poznatků ošetřovatelství, psychologie, medicíny a příbuzných oborů. Učebnice je členěna do jednotlivých kapitol, které vycházejí ze školního vzdělávacího programu pro obor ošetřovatel. V kapitole jsou vždy popsány vzdělávací cíle, kterých chceme dosáhnout, základní pojmy, s nimiž se setkáme, a na konci uvádíme otázky, na které by měl čtenář po prostudování textu dokázat odpovědět. Text je doplněn obrázky a v příloze fotografiemi. Kapitoly jsou koncipovány pro ošetřovatele a vycházejí z jejich kompetencí. Činnosti v kompetencích jiných zdravotnických pracovníků jsou v textu zmíněny jen okrajově. Je nutno mít na paměti, že učebnice je jakýmsi návodem, jak péči poskytovat; jednotlivá zařízení se mohou lišit vybavením a specifiky poskytované péče.

Doufáme, že učebnice se pro vás stane manuálem, jak poskytovat laskavou, kvalitní, aktivní péči, která bude přínosem jak pro toho, kdo ji potřebuje, tak pro toho, kdo ji vykonává.

Autoři

1Úvod do předmětu ošetřovatelství
(Patrik Burda)

Cíle

Žák po prostudování kapitoly:

■Pochopí význam ošetřovatelství vpéči očlověka.

■Rozebere cíle ošetřovatelského povolání.

■Porozumí specifikům ošetřovatelského povolání.

■Rozdělí charakterové vlastnosti ošetřovatele.

■Zná vývoj ošetřovatelství.

■Vyjmenuje kategorie zdravotnických pracovníků.

■Objasní ošetřovatelský proces.

■Popíše práva nemocných.

■Vlastními slovy vyjádří problematiku multikulturního ošetřovatelství.

Pojmy kzapamatování: ošetřovatelství, potřeba, holizmus, prevence, ošetřovatelský tým, empatie, ošetřovatelská péče – profesionální, charitativní, laická, zdravotnický asistent, ošetřovatel, všeobecná sestra, sanitář, ošetřovatelský proces, multikulturní ošetřovatelství, etika, Etický kodex sester, Práva pacientů.

Ošetřovatelské povolání je spojeno svývojem společnosti. Vúrovni ošetřovatelské péče se zrcadlí vyspělost společnosti. Jedná se ojedno znejhumánnějších povolání, jehož cílem je pečovat ozdravého inemocného jedince. Ošetřovatelství má svou charakteristiku, své rysy, historické vývojové linie. Vposkytování ošetřovatelské péče jsou stanoveny kompetence jednotlivých nelékařských profesí.

1.1Charakteristika ošetřovatelství

Ošetřovatelství je samostatná vědecká disciplína, která se zabývá péčí očlověka. Je zaměřena na aktivní vyhledávání auspokojování potřeb člověka voblasti biologické, sociální, psychické aspirituální. Zaměřuje se jak na zdravého, tak nemocného jedince. Ošetřovatelství se snaží pomoci jednotlivcům, rodinám, skupinám, aby byli schopni co nejdéle samostatně uspokojovat své potřeby. Ulidí, kteří nemohou, nechtějí nebo neumí osebe pečovat, zajišťuje profesionální péči.

1.2Cíle ošetřovatelství

Vmoderní společnosti má poskytování ošetřovatelské péče nezastupitelnou roli (obr. 1). Jedná se ojedno znejhumánnějších povolání, jehož cílem je upevňovat nebo navracet zdraví jako nejvyšší hodnotu lidského života. Ošetřovatelské činnosti se zaměřují na péči ojedince, rodinu icelou společnost. Snahou ošetřovatelství je vytvořit takové podmínky, aby lidé byli schopni co nejdéle pečovat osvé zdraví apohodu. Všechny činnosti spojené sošetřovatelstvím by měly směřovat kudržení arozvoji soběstačnosti pacientů, unevyléčitelně nemocných vmaximální možné míře ke snížení utrpení. Nejtěžší činností, která vyžaduje znalosti vjednotlivých oblastech (ošetřovatelství, etika, komunikace, psychologie apod.), je zajistit důstojné umírání aklidnou smrt.

Obr. 1 Grafické znázornění cílů ošetřovatelství

1.3Rysy ošetřovatelství

Jako každý obor iošetřovatelství má své charakteristické vlastnosti, činnosti asvou filozofii. Právě vošetřovatelství se jedná především onásledující charakteristické rysy:

Aktivní ošetřovatelská péče

■Jedná se opřímou péči, kdy se pacient spolupodílí na rozhodování astává se účastníkem péče osebe samotného.

■Ošetřovatel aktivně předchází vzniku problémů, např. podá dostatek tekutin dříve, než dojde kdehydrataci. Po uložení pacienta do lůžka ho poučí oumístění signalizačního zařízení, aby nedošlo kpádu apod.

Individualizovaná ošetřovatelská péče metodou ošetřovatelského procesu

■Ošetřovatel poskytuje péči vycházející zindividuálních potřeb pacienta.

■Poskytuje ošetřovatelskou péči na základě stanoveného individuálního plánu ošetřovatelské péče (vychází zošetřovatelského procesu).

■Pacient je chápán jako bio-psycho-socio-spirituální jednotka.

Holistický přístup knemocnému

■Péče vychází zcelistvého pohledu na člověka (holizmus – celek).

■Např. bolest na hrudi nemusí být způsobena tělesným onemocněním, ale inarušením psychické nebo sociální stránky člověka. Opakované přivolávání zdravotníků vnemocnici může být zdůvodu sociální nepohody, nejen zdůvodu onemocnění.

Preventivní charakter péče

■Činnosti, které provádí ošetřovatel upacientů, by měly předcházet vzniku onemocnění či zhoršení stavu (prevence pádu, prevence dekubitů apod.).

■Prevence je pro pacienta komfortnější než léčba aje ekonomicky výhodnější.

■Ošetřovatelství má nezastupitelnou roli při prevenci nemocí, při motivování spoluobčanů, aby se aktivně účastnili na péči ovlastní zdraví.

Poskytování péče kvalifikovaným ošetřovatelským týmem

■Pacient má právo na kvalitní zdravotnickou péči prováděnou sporozuměním kvalifikovanými pracovníky.

■Kompetence jednotlivých zdravotnických pracovníků jsou jasně dány ve vyhlášce očinnostech zdravotnických pracovníků.

■Není např. možné požádat uklízečku, aby dala imobilnímu pacientovi napít.

1.4Specifika ošetřovatelského povolání

Pro ošetřovatelské povolání je specifické, že objektem práce je nemocný člověk. Ošetřovatel vstupuje ulidí do nejintimnějších zón, získává citlivé informace. Činnosti spojené spéčí jsou prováděny učlověka, který potřebuje aočekává kvalitní pomoc. Při poskytování péče trpícím nejsou stanoveny úřední hodiny, neexistuje práce za přepážkou nebo po e-mailu jako umnohých jiných profesí. Ošetřovatel má krásné, ale zároveň náročné úkoly – pečovat ozachování lidského zdraví asnažit se předcházet nemocem, podílí se na procesu uzdravení nemocného člověka. Práci ošetřovatele nelze vykonávat jen jako zaměstnání, vyžaduje celého člověka. Pokud má ošetřovatel svou práci rád, přináší mu pocit životního uplatnění (seberealizaci), který je potřeba kplnohodnotnému životu. Jednou znejvětších odměn za práci je spoluúčast na uzdravení člověka ajeho návrat do normálního života, popř. spoluúčast na zmírnění smutku, trápení abolesti.

Specifika ošetřovatelského povolání

■Práce slidmi

–Při výkonu tohoto povolání se odehrává neustálý kontakt slidmi (pacienti, kolegové, příbuzní nemocného).

–Reakce nemocných jsou změněny nemocí.

–Ošetřovatel musí mít vstřícnost, ochotu, pochopení, toleranci atrpělivost.

■Fyzicky náročná profese

–Práce spacienty zvýšeně zatěžuje pohybový aparát, zrak, sluch, paměť.

–Náročná je ošetřovatelská péče onesoběstačné pacienty, manipulace snimi, dlouhé směnné služby.

–Ze strany zdravotníků je nedostatečné užívání pomůcek pro imobilní pacienty.

■Psychicky náročná profese

–Nastává častá konfrontace snemocí, bezmocností, bolestí, umíráním.

–Někdy ipřes nejlepší péči aléčbu dochází ke zhoršování zdravotního stavu.

–Hrozí zvýšená náchylnost ke vzniku syndromu vyhoření.

■Spolupráce sostatními zdravotníky

–Práce ošetřovatele má týmový charakter, většinu času je nutné spolupracovat skolegy.

–Jednotlivé činnosti podle kompetencí na sebe navazují.

–Každý pracovník je zodpovědný za své činnosti.

■Práce ve směnném provozu

–Práce bývá vnepřetržitém provozu (6:00–14:00, 14:00–22:00, 22:00–6:00), častěji dvousměnném provozu (7:00–19:00, 19:00–7:00).

–Ošetřovatelská péče se poskytuje bez ohledu na svátky, víkendy.

–Nepravidelnost narušuje rytmus života amůže vést kpoškození zdraví.

■Potřeba vědomostí adovedností

–Ošetřovatel musí být na výkon tohoto povolání dobře připraven.

–Musí mít dostatek teoretických znalostí ipraktických dovedností, navíc určité předpoklady kvýkonu tohoto povolání (umět komunikovat, být empatický apod.).

–Vzhledem krozvoji ošetřovatelství amedicíny je nutno neustále se vzdělávat (celoživotní vzdělání).

■Dodržování mlčenlivosti

–Ošetřovatel se při výkonu svého povolání setkává sinformacemi velmi důvěrného charakteru.

–Povinností je zachovávat mlčenlivost (výjimka je daná zákonem).

–Porušení mlčenlivosti je porušení nejen etických zásad, ale také trestný čin.

■Poskytování první pomoci

–Ze zákona je každý zdravotnický pracovník povinen poskytnout první pomoc nejen vsouvislosti svýkonem svého povolání, ale ivběžném životě.

–Neposkytnutí první pomoci je trestáno přísněji než uběžného laika.

1.5Charakterové vlastnosti ošetřovatele

Ze specifik ošetřovatelského povolání je zřejmá náročnost profese astím souvisí inutnost určitých vlastností ošetřovatele. Mezi nejdůležitější charakterové vlastnosti patří duševní vyrovnanost asebeovládání. Ošetřovatel by měl na nemocné působit klidně, měl by zvládat náročné situace, které jsou na něj kladeny chováním pacienta azdravotnickým prostředím. Vystupování ošetřovatele je důležité ve vztahu kpacientům ikprestiži celého oddělení. Ošetřovatel by měl jednat čestně aupřímně, musí umět přiznat chybu. Vzhledem knutnosti čistoty prostředí iošetřovatel musí být vzorem čistoty apořádku. Aby mohla probíhat kvalitní ošetřovatelská péče, musí při práci převládat emocionální neutralita (mít pod kontrolou své emocionální projevy, vysoká zodpovědnost za provádění kvalitní péče všem pacientům bez rozdílu) asociocentrizmus (umět se orientovat na potřeby druhého člověka). Před volbou povolání by měl ošetřovatel disponovat iurčitými osobnostními předpoklady. Především by měl dokázat zodpovědně řešit svěřené úkoly, mít dostatečnou míru sebekritičnosti, schopnost porozumět problémům ostatních, klidně vystupovat suměním pohotové reakce. Tím nejdůležitějším předpokladem je humánní vztah klidem, který by vbudoucnu měl vyústit khumánnímu vztahu knemocnému.

Ošetřovatel musí při výkonu svého povolání zvládnout řadu činností, znát zásady efektivní komunikace, musí být ochoten vstřebávat nové informace zoblasti ošetřovatelství. Jen tak lze práci vykonávat dobře abýt na ni hrdý. Při výkonu činností musí ošetřovatel zvládnout:

■Odborná činnost – veškeré ošetřovatelské činnosti vycházejí zodborných znalostí, je nutné dodržovat postupy stanovené vošetřovatelských postupech nebo standardech ošetřovatelské péče.

■Práce snovou technikou – kvůli zkvalitnění péče opacienty akvůli ulehčení práce ošetřovateli se stále častěji při poskytování ošetřovatelské péče užívá technika (polohovací lůžka, elevátory, elektrické vozíky apod.).

■Fyzická zátěž – nároky na fyzickou stránku ošetřovatele jsou vysoké. Veškeré činnosti, které neúměrně zatěžují pohybový systém, je nutno provádět ve více osobách, používat techniku apracovat podle zásad, které šetří pohybový aparát.

■Jednat spacienty, jejich rodinou akolegy – povolání ošetřovatele je komunikačně náročné. Již na škole je komunikační průprava, která se během odborné praxe přenáší pod vedením učitele do praxe adále se rozvíjí.

■Práce vnepřetržitém provozu – má svá specifika, je náročná anarušuje běžné životní činnosti. Jen správnou relaxací, organizací životních aktivit auměním odpočívat lze práci ve směnách zvládnout.

Jak bylo uvedeno, objektem práce je nemocný člověk ajeho blízcí, proto se jedná onáročné povolání, kdy je potřeba ze strany ošetřovatele především:

■Dodržování forem jednání

–Nemocný člověk je citlivý na vše, co se kolem něho děje, vnímá každé gesto, slovo.

–Při jednání, spacientem, jeho rodinou, kolegy.

■Obrovská trpělivost

–Některá onemocnění mohou měnit charakterové vlastnosti člověka (apatie, agrese).

–Při komunikaci (pacient se může opakovaně ptát, ujišťovat, jak bude probíhat hygienická péče) ičinnostech (při úpravě lůžka spacientem).

■Empatie

–Ošetřovatel se musí vcítit do stavu nemocného, je nutné odložit předsudky, vlastní zájmy.

–Snaha oporozumění emocím apostojům pacienta.

–Pro zvládnutí empatie musí mít ošetřovatel dostatek informací zoblasti ošetřovatelství, psychologie iklinických oborů již při přípravě na své povolání.

–Vcítění nelze zaměňovat za soucit.

■Pochopení

–Nejen kolegů, nadřízených, ale především pacienta ajeho projevů, reakcí, chování.

–Primární rolí ošetřovatele je pomoci, pochopit, nikoliv soudit aodsoudit (např. člověk, který pije alkohol, si za svůj stav může sám).

1.6Historický vývoj ošetřovatelství

Jako každý vědní obor iošetřovatelství zkoumá svou historii. Pro komplexní pochopení ošetřovatelství je nutné znát základy jeho vývoje na pozadí světových událostí. Poskytování péče je staré jako lidstvo samo, již vpočátcích civilizace primitivní lidé intuitivně ošetřovali své blízké.

Zpohledu dějin měly vliv na vývoj ošetřovatelství především hodnoty dané společnosti, dále sociální, ekonomické, politické apředevším náboženské faktory. Největší pokrok zaznamenalo ošetřovatelství vobdobí válek, kdy bylo nutné kvalitně ošetřovat větší množství raněných. Zásadní vliv na rozvoj ošetřovatelství lze vhistorických pramenech sledovat již ve starém Římě, kdy byly stavěny lazarety, vnichž probíhala systematická péče oraněné vojáky.

Vývoj ošetřovatelství lze sledovat ve třech základních liniích, které na sebe navazují ajsou spojeny svývojem lidstva ahistorickými událostmi.

1.6.1Laická ošetřovatelská péče

Péči si byl nucen poskytovat postižený sám, nebo ji poskytovali jeho blízcí. Zkušenosti se předávaly zgenerace na generaci. Předávání zkušeností je spojeno stradicí. Prvky laické péče lze sledovat vněkterých rodinách dodnes (strouhaný brambor na bolavé klouby, papír namočený voleji na hrudník při kašli apod.).

Vnejstarších dobách se vléčbě uplatňovaly nadpřirozené síly, často neživých předmětů (talismany, amulety, totemy). Při léčbě se užívalo iuctívání předků, věřilo se na duchy abožstvo. Zhistorických pramenů je zřejmé, že již ve starověku se kléčbě užívaly odvary, čaje, invazivní zákroky do těla apod. Toto vše vkombinaci svírou vúčinek mělo úspěch vléčbě. Pokud probíhala ošetřovatelská péče vdomácím prostředí, byla poskytována matkami či jinými členy domácnosti nebo otroky. Postupem času se léčba od primitivních léčitelů (šamanů, zaklínačů) přenesla do náboženských institucí (kláštery, útulky pro chudé).

1.6.2Charitativní ošetřovatelská péče

Tato péče je spojena svývojem církevních řádů. Péče onemocného vycházela znáboženského přesvědčení. Ošetřovat apomáhat potřebným se stalo základní filozofií většiny náboženství. Nemocní pobývali vchrámech, kde kněží kjejich uzdravení užívali především modlitby. Vtéto souvislosti se užívá výrazu kněží–lékaři. Jedná se ohistoricky nejdelší etapu vývoje ošetřovatelství, jehož počátky lze datovat od raného středověku. Tento vývoj je spojen se šířením křesťanství. Do období středověku lze datovat ivznik prvních špitálů, kde ošetřovatelská péče hraje již svou dominantní roli. Církevní hodnostáři kázali, že služba člověku je vlastně službou Bohu, aod 1. století velké množství dobročinných osob začalo systematicky navštěvovat nemocné. Sdružováním věřících do skupin vznikaly první křesťanské řády. Jedním zjejich cílů bylo pečovat onemocné apotřebné. Pečovalo se ozákladní potřeby nemocných, chudých, sirotků atrpících. Od 4. století začínají vznikat první kláštery. Jako příklad lze uvést rytířský řád Křižovníků sčervenou hvězdou (13. století), řád Milosrdných bratří (16. století), kongregace Milosrdných sester sv. Karla Boromejského (17. století).

Toto vývojové období včeských zemích je spojeno svýznamnými osobnostmi. Vprvní řadě to byla Anežka Přemyslovna, která je pokládaná za zakladatelku ošetřovatelství včeských zemích. VPraze založila několik klášterů, vprvní polovině 13. století např. klášter se špitálem usv. Haštala (obr. P1). Anežka založila řád Křižovníků sčervenou hvězdou, kteří prováděli péči onemocné podle pravidel, jež vypracovala. Další významnou osobností počátku 14. století byla Eliška Přemyslovna, která založila klášter usv. Anny (nyní Všeobecná fakultní nemocnice). VPraze je velmi známá oblast Na Františku, kde od 1. poloviny 17. století poskytovali péči Milosrdní bratří. Celé 17. a18. století pokračovalo vtomto duchu bez výraznějších změn.

1.6.3Profesionální (organizovaná) ošetřovatelská péče

Je spojena srozvojem medicíny asnovými vynálezy apoznatky. Zásadní vliv na rozvoj profesionální ošetřovatelské péče měly válečné konflikty, kdy bylo potřeba větší množství vzdělaných, samostatně pracujících odbornic, které by byly partnerem lékaře. Ve vývoji světového ošetřovatelství je možno datovat počátky profesionální péče do období krymské války vpolovině 19. století. Myšlenku uplatnit ženy ve válce jako ošetřovatelky měl ruský chirurg Nikolaj Ivanovič Pirogov, který vyškolil 30 ošetřovatelek na frontu. Další významnou osobností tohoto období mající vliv na kvalitní péči oraněné vojáky byl Švýcar Henri Dunant. Jeho zážitky zválky vedly ktomu, že se podílel na založení Mezinárodního červeného kříže vroce 1863.

Největší osobností světového ošetřovatelství je Florence Nightingalová.

■Narodila se 12. 5. 1820 (tento den byl zvolen za mezinárodní den ošetřovatelství).

■Po studiu ošetřovatelství pracovala jako sestra vústavu pro nemocné šlechtičny.

■Jako vrchní sestra provedla zásadní změny:

–signalizační zařízení od lůžka pacienta

–doprava jídla přímo zkuchyně na oddělení

–teplá tekoucí voda

–pavilonový systém nemocnice podle druhu onemocnění

■Za jejího působení klesla úmrtnost na bojišti ze 43 % na 2 %.

■Jako první sestra použila při práci diagramy agrafy.

■Vroce 1860 otevřela unemocnice sv. Tomáše vLondýně první necírkevní ošetřovatelskou školu na světě.

■Vnoci navštěvovala nemocné skahanem vruce, proto se jí přezdívá „Dáma slampou“. Kahan je dodnes symbolem sester na celém světě (obr. P2).

Vývoj profesionálního ošetřovatelství unás lze sledovat od počátku 20. století. Zpočátku byl ošetřovatelský personál vnecírkevních zařízeních bez vzdělání voblasti poskytování péče. Prestiž povolání byla velmi nízká, stejně jako odměny za práci. Ošetřovatelky často bydlely přímo na pokojích nemocných. Později vzhledem ke světovému vývoji ošetřovatelství iunás vznikaly samostatné ošetřovatelské školy. Tyto školy opouštěly již vzdělané, plně kompetentní ošetřovatelky, které vykonávaly ošetřovatelské činnosti astaly se partnerem lékaře. Po druhé světové válce byl vČeskoslovensku převzat model vzdělávání apéče zbývalého Sovětského svazu.

Znejvětších osobností, které se podílely na vzdělávání, prestiži avývoji ošetřovatelství 19. století, lze jmenovat především:

Eliška Krásnohorská a Karolina Světlá

■České spisovatelky, které podporovaly vývoj aprestiž českého ošetřovatelství.

■Především Karolina Světlá se podílela na otevření první ošetřovatelské školy unás vroce 1874.

Alice Masaryková

■Založila Československý červený kříž.

■Angažovala se vošetřovatelském školství.

Marta Staňková

■Podílela se na vzdělávání sester.

■Pracovala vněkolika mezinárodních sesterských organizacích.

■Implementovala moderní poznatky světového ošetřovatelství do českých podmínek.

1.7Kategorizace zdravotnických pracovníků

Zdravotnický pracovník je fyzická osoba, která vykonává povolání podle vyhlášky onelékařských zdravotnických pracovnících. Zdravotnické povolání je souhrn činností, jež jasně definuje zákon.

Obecně lze pracovníky ve zdravotnictví rozdělit na lékařské anelékařské profese. Do lékařských profesí se zařazuje lékař (bez ohledu na specializaci) astomatolog.

Pracovníci nelékařských zdravotnických povolání

■zdravotničtí pracovníci způsobilí kvýkonu zdravotnického povolání bez odborného dohledu (všeobecná sestra, porodní asistentka, zdravotnický laborant)

■zdravotničtí pracovníci způsobilí kvýkonu zdravotnického povolání bez odborného dohledu po získání specializované způsobilosti (všeobecná sestra se specializací ošetřovatelství vpediatrii, ošetřovatelská péče vanesteziologii, resuscitaci aintenzivní medicíně – ARIP)

■zdravotničtí pracovníci způsobilí kvýkonu zdravotnického povolání pod odborným dohledem nebo přímým vedením (zdravotnický asistent, ošetřovatel)

VČeské republice lze získat ošetřovatelské vzdělání na střední zdravotnické škole voborech zdravotnický asistent, ošetřovatel azdravotnické lyceum (určené jako základ pro další odborné studium). Na vyšších odborných školách lze ošetřovatelské vzdělání získat voboru všeobecná sestra, pracující již bez odborného dohledu. Obor ošetřovatelství lze studovat na různých úrovních asrůzným zaměřením ina vysokých školách (státních isoukromých). Vneposlední řadě lze získat zdravotnické vzdělání vrůzných akreditovaných kurzech, např. sanitářský kurz. Vsoučasné situaci se lze vpraxi setkat svelkou řadou nelékařských profesí – ergoterapeut, nutriční terapeut, fyzioterapeut apod.

Vzhledem kpožadavku přizpůsobovat se podmínkám stále se vyvíjejícího oboru ošetřovatelství je nutnost se celoživotně vzdělávat. Uvšeobecných sester je tato nutnost povinná, ovzdělávání musí mít příslušný doklad. Každá akce je hodnocena určitým počtem kreditních bodů, které je potřeba dokládat při žádosti oregistraci, pak teprve může sestra vykonávat činnosti bez odborného dohledu. Dominantní roli vceloživotním vzdělávání nelékařských pracovníků hraje Národní centrum ošetřovatelství anelékařských zdravotnických oborů vBrně (NCONZO).

Stejně jako většina oborů mají inelékařské obory organizace, kde se sdružují. Pro nelékařské obory voblasti ošetřovatelství je to Česká asociace sester (ČAS). Jedná se oodbornou profesní organizaci sester ajiných odborných nelékařských pracovníků působících ve zdravotnictví. Podíl na vzdělávání voblasti ošetřovatelství mají ičasopisy, jež vycházejí vČeské republice. Přispívají do nich odborníci zpraxe ajsou určeny především pro nelékařské pracovníky, kteří poskytují ošetřovatelskou péči. Vsoučasné době vychází např. Florence.

1.7.1Postavení ošetřovatele

Zdravotnický tým je tvořen lékaři, sestrami, nutričními terapeuty, fyzioterapeuty, psychology apod. Oproti tomu je ošetřovatelský tým tvořen odborníky, kteří se přímo podílejí na poskytování ošetřovatelské péče potřebným pacientům. Vošetřovatelském týmu má primární postavení všeobecná sestra, která plánuje akoriguje ošetřovatelskou péči. Pod dohledem všeobecné sestry pracují zdravotničtí asistenti, ošetřovatelé asanitáři. Cílem ošetřovatelského týmu je navrátit pacienta vco nejkratší době do normálního života, zmírnit potíže uchronicky nemocných, zmírnit utrpení unevyléčitelně nemocných, zajistit důstojné umírání aklidnou smrt. Toho všeho bude ošetřovatelský tým schopen, pokud uněj bude fungovat perfektní spolupráce, koordinace činností, dobré pracovní prostředí abezproblémová komunikace.

Ošetřovatelský tým má jasně stanovené činnosti, které vycházejí ze stanovených kompetencí. Ze základních činností je to především:

■základní ošetřovatelská péče – vtéto oblasti ošetřovatel pod dohledem všeobecné sestry provádí činnosti, které mu vzhledem ke kompetencím náleží

■diagnosticko-terapeutická činnost – ošetřovatel vtéto oblasti úzce spolupracuje se sestrou (podání klyzmatu, měření tělesné teploty apod.)

■administrativní práce – zápis zjištěných informací opacientech (příjem tekutin apotravy, provedení ošetřovatelské péče apod.)

■přípravné adokončovací práce – příprava prostředí pro nového pacienta, úklid pomůcek, dezinfekce, příprava pomůcek ke sterilizaci

Stejně jako ostatní členové zdravotnického týmu ošetřovatel respektuje holistický přístup kpacientovi, akceptuje jeho práva aindividuální potřeby. Je nutné si uvědomovat odpovědnost za kvalitu své práce, být empatický asvou angažovanost vést ve prospěch pacientů. Ošetřovatel dodržuje bezpečné pracovní postupy apravidla ochrany zdraví při práci.

Ošetřovatel je absolvent tříletého studia na střední zdravotnické škole. Studium je ukončeno závěrečnou zkouškou. Dále ošetřovatelem může být absolvent akreditovaného kvalifikačního kurzu vtomto oboru. Za výkon povolání ošetřovatele se považuje poskytování ošetřovatelské péče pod odborným dohledem nebo přímým vedením zdravotnického pracovníka způsobilého kvýkonu povolání bez odborného dohledu. Ošetřovatel se ve spolupráci se sestrou alékařem podílí na léčebné, rehabilitační, neodkladné adiagnostické péči. Ošetřovatel, jako nezastupitelný člen zdravotnického týmu, má při výkonu svého povolání stanovené kompetence. Tyto kompetence jsou závazně dány ve vyhlášce očinnostech nelékařských zdravotnických pracovníků. Ošetřovatel vykonává činnosti pod odborným dohledem všeobecné sestry nebo porodní asistentky. Poskytuje základní ošetřovatelskou péči aspecializovanou ošetřovatelskou péči. Zkonkrétních činností se především jedná oprovádění hygienické péče, prevenci proleženin, úpravu lůžka. Pomáhá zaujmout vhodnou polohu pacienta na lůžku, popř. pod dohledem polohuje pacienty. Provádí činnosti, které působí preventivně proti imobilizačnímu syndromu. Podílí se na podávání léčebné výživy pacientům. Unesoběstačných pacientů pomáhá spříjmem potravy, popř. je krmí. Dále ošetřovatel pečuje ovyprazdňování, aplikuje očistné nebo projímavé klyzma. Měří tělesnou teplotu, výšku ahmotnost. Ošetřovatel doprovází pacienty na odborná vyšetřené aošetření. Ve spolupráci sostatními členy týmu pečuje ovhodné prostředí pacientů. Vrozsahu své působnosti se podílí na zajištění herních aktivit dětí. Ošetřovatel pečuje ozemřelého (provádí péči otělo). Asistuje při přejímání, kontrole, uložení amanipulaci sléčivými přípravky, zdravotnickými prostředky aprádlem. Vrámci své odborné způsobilosti provádí dezinfekci asterilizaci zdravotnických pomůcek. Ošetřovatel pod přímým vedením může asistovat při určených ošetřovatelských, diagnostických nebo léčebných výkonech, pod přímým dohledem se také podílí na poskytování vysoce specializované ošetřovatelské péče. Ošetřovatel má po absolvování učebního oboru široké možnosti uplatnění nejen ve zdravotnických zařízeních, ale také vsociálních zařízeních. Konkrétně se jedná onemocnice, ošetřovatelská centra, lůžka následné péče azařízení pro seniory. Vposledních letech se ošetřovatel uplatňuje ijako součást týmů poskytujících domácí ošetřovatelskou péči. Pod dohledem pracovníka, který vykonává své činnosti bez odborného dohledu, poskytuje ošetřovatelskou péči. Paleta činností ošetřovatele je široká. Podílí se na preventivní, diagnostické, léčebné arehabilitační péči opacienta.

1.8Potřeby člověka ve zdraví anemoci

Aby ošetřovatelská péče byla adekvátní amohla být poskytována efektivně, je nutno ji poskytovat na základě identifikace potřeb člověka. Potřebu je možno charakterizovat jako dynamickou sílu, která vzniká zpocitu nadbytku nebo nedostatku. Jedná se otouhu něčeho dosáhnout voblasti biologické, psychické, sociální aspirituální. Pokud nejsou potřeby uspokojeny, dochází kporušení rovnováhy organizmu. Aby nebyla rovnováha organizmu narušena, musí docházet během celého života ksaturaci – nasycení potřeb. Tato saturace vede buď kobnovení, nebo vyrovnání rovnováhy organizmu. To, jakým způsobem člověk uspokojuje své potřeby, je individuální. Potřeby se během lidského života mění (co je primární potřebou pro adolescenta, nemusí být primární potřebou pro seniora). Člověk si své potřeby uvědomuje jen vurčitých životních situacích (při nedostatku, nadbytku nebo touze něčeho dosáhnout).

Při uspokojování potřeb lze pozorovat určitou hierarchii, která je společná většině lidí. Vpolovině 20. století americký psycholog Abraham Maslow tyto potřeby srovnal podle určitých priorit agraficky znázornil vtzv. Maslowově pyramidě potřeb (obr. 2). Principem celé pyramidy potřeb je to, že pokud nejsou uspokojeny potřeby nižší (základní), nemohou být uspokojovány potřeby vyšší. Při neuspokojení základních potřeb nenastane další krok vuspokojování vyšších potřeb (jako příklad lze uvést, že člověk, který je dušný amá bolest, nebude uspokojovat svou potřebu voblasti estetiky – nebude se česat alíčit).

Obr. 2 Grafické znázornění Maslowovy hierarchie potřeb

Dělení potřeb podle Abrahama Maslowa

Potřeby fyziologické

■Jsou potřeby, které souvisejí se zachováním života (dýchání, vylučování, příjem potravy, potřeba spánku aodpočinku, být bez bolesti).

■Pokud je člověk nemocný, popř. jeho věk ho omezuje vuspokojení těchto potřeb, stávají se prioritními avystupují do popředí.

Potřeby bezpečí ajistoty

■Jedná se opotřebu vyhnout se ohrožení anebezpečí. Jedinec vtéto oblasti touží po důvěře, stabilitě, ekonomickém zabezpečení, bydlení.

■Unemocných je to často potřeba soběstačnosti, rozhodování osobě.

Potřeby sounáležitosti alásky

■Potřeba navázání osobního kontaktu, vztahu, potřeba milovat abýt milován, potřeba někam patřit, být integrován. Nejčastěji tato potřeba vystupuje do popředí vdobě osamocení aopuštění.

Potřeby uznání asebeúcty

■Ktěmto potřebám řadíme nejčastěji potřebu uznání, ocenění, respektu, intimity, svobody.

■Člověk touží být svým okolím kladně přijímán.

Potřeby kognitivní

■Potřeba vzdělávání, poznávání vrozmanitých oblastech, potřeba cestování.

■Snaha porozumět světu kolem sebe, rozšiřovat aprohlubovat své intelektuální schopnosti avědění.

Potřeby estetické

■Potřeba obklopovat se krásou, být atraktivní pro sebe ipro okolí. Pokud by tyto potřeby nebyly uspokojeny, je učlověka typický smutek, pocit marnosti, beznaděje.

Potřeby seberealizace

■Vnímat apoznávat, potřeba něco tvořit, být užitečný, být vurčitých činnostech dobrý, okolím uznávaný.

Při onemocnění ahospitalizaci jsou upacientů nejčastějšími potřebami být zdraví, být bez bolesti, být bez strachu osvou existenci, být soběstační, potřeba spánku, vyprázdnění, hydratace apod. Při poskytování ošetřovatelské péče musí mít ošetřovatel na paměti, že uspokojování potřeb pacientů je jeho primární rolí. Všechny činnosti, které vykonává, musí být prováděny na základě identifikování neuspokojených potřeb ve snaze vést kjejich naplnění.

1.9Ošetřovatelský proces

Ošetřovatelský proces se skládá zpěti kroků (obr. 3). Jednotlivé kroky plánuje akoordinuje všeobecná sestra. Ošetřovatel se podílí na získávání určitých informací, které jsou vjeho kompetencích (zjišťování hmotnosti, výšky, tělesné teploty apod.) ana plnění ošetřovatelských intervencí.

Obr. 3 Grafické znázornění kroků ošetřovatelského procesu

Jednotlivé kroky ošetřovatelského procesu

■Ošetřovatelská anamnéza

–Jedná se osouhrn informací, které vedou kzjištění aktuálních nebo potencionálních ošetřovatelských problémů.

–Anamnéza se realizuje pozorováním (záměrně si všímáme pacienta), rozhovorem (dozvědět se opacientovi co nejvíce objektivních informací).

–Pokud pacient není schopen komunikovat, pak se informace čerpají zpředchozí dokumentace, od rodiny, od záchranné služby apod.

■Ošetřovatelský plán

1.10Zdravotnická etika

1.10.1Etický kodex zdravotnického pracovníka

1.10.2Práva pacientů

1.11Základy multikulturního ošetřovatelství

1.11.1Komunikace při poskytování péče