Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Hynek Klimek

STRAŠIDLÁŘ
Mezi námi ohnivými strašidly

Ilustrace Zdeňka Študlarová

Vydala Grada Publishing, a.s., pod značkou Bambook
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod© Grada Publishing, a.s., 2012
tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400
jako svou 6096. publikaci

Odpovědná redaktorka Magdalena Jimelová
Jazyková úprava Gabriela Janů
Návrh obálky Zdeňka Študlarová
Grafická úprava a sazba Šimon Jimel
Formát ePub Šimon Jimel
Počet stran 64
První vydání, Praha 2016
Vytiskla tiskárna FINIDR s.r.o., Český Těšín

© Grada Publishing, a.s., 2016

ISBN 978-80-271-9003-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-9002-7 (pdf)
ISBN 978-80-247-5627-1 (print)

Průvodce se představuje

Už jste někdy četli anebo slyšeli o ohnivých mužích, ohnivých psech, ohnivých koních a dalších ohnivých zvířatech? Anebo o světýlkách, bludičkách a jiných tajemných světelných jevech? Budu vám o nich vyprávět a věřte mi, že toho o nich vím hodně.

Zajímám se o ně již dlouhý čas a k ohni mám blízko. Jsem starý hasič a velice rád čtu, v oblibě mám historické příběhy a staré pověsti a naslouchám zkušeným. Jmenuji se Tadeáš a jsem z Brna. Rodiče mě vedli k tomu, že člověk by měl pomáhat druhým, a tak jsem si zvolil povolání, kdy pomáhám. Vykonávám ho rád, a když má člověk rád svou práci a je jeho zálibou, vlastně dělá svůj koníček. Zajímá mě všechno, co se vztahuje k ohni, i zmíněná strašidla a přízraky.

Chtěli byste vědět, jestli jsem nějaké viděl, a nebo se dokonce s některými z nich setkal? Jsou tajemství, která si nechávám jen sám pro sebe. A teď už rovnou k ohnivým strašidlům. Začnu ohnivými muži.

Oohnivých mužích

Oohnivých mužích se lze dozvědět zlidového vyprávění apověstí zřady míst vČechách ana Moravě. Ve Slezsku je jejich výskyt ojedinělý. Někde jim říkají ohniváč, ohnivák, ohnivec, žavák, světloň, světlouch či zkomoleným pojmenováním zněmčiny fajermon, včásti jižních Čech světlík.

Jak je zaznamenáno vřadě pověstí, neobjevili se jen tak kvůli tomu, aby rozšířili azpestřili řady strašidel. Stávali se ze žhářů, avšak většinou znadzemskou spravedlností vytrestaných nepoctivců, kteří šidili aokrádali jiné. Nejčastěji ztěch, kteří tajně přenášeli mezníky, ohraničující jejich pozemky. Rozšiřovali tak svá pole nebo louky na úkor sousedů aneváhali se přít, že přemístěné mezníky byly odjakživa vmístech, kam je přenesli.

Za to jim po jejich skonu nebyl dopřán posmrtný klid aza své hříchy pykají vpodobě ohnivých mužů. Někteří znich musí navíc nosit kolem krku nebo na zádech upevněné ohněm rozpálené těžké kameny.

Nejeden zohnivých mužů patřil za života také mezi nepoctivé hajné, kteří načerno prodávali dříví anebo zvěřinu. Ztakových hajných se sice podle pověstí většinou stávali diví muži, avšak zněkterých také muži ohniví. Další ohniví muži pocházejí ovšem izřad jiných hříšníků.

Ve Studené na Jindřichohradecku se velice obávali ohnivého muže, který se tam čas od času objevoval. Nejenom za nocí, ale iza bílého dne. Jeho zálibou bylo běhat vpolích sdozrávajícím obilím, když bylo suché. Pokaždé, když ke Studené zavítal, některé zpolí zapálil anezřídka jich bylo iněkolik. Nebyly to ovšem rozlehlé lány, ale většinou skromná políčka, oddělená mezi sebou mezemi. Jejich vlastníci ovšem itak zaplakali. Jejich rodinám hrozil hlad.

Škodolibý ohnivý muž se vtěchto končinách ale naštěstí už delší čas neobjevil.

Jako sice ohnivý, ale jen slabě žhnoucí muž se za trest údajně musí vnoci na poli uLouňovic pod Blaníkem procházet tulák, který se tady jednou rozhodl přespat ve velkém stohu slámy. Kouřil, ato se pro něj istoh stalo osudným. Unavený usnul ještě dříve, než dokouřil cigaretu, kterou si ubalil. Její nedopalek mu od rtů vypadl do slámy aneštěstí bylo na světě. Vhořícím stohu tulák uhořel. Nyní tam straší.

Izdalšího tuláka se stal ohnivý muž. Vtomto případě dočasně. Bylo to vBrně Žabovřeskách. Tulák se tam na noc uchýlil do dřevěné kůlny na zahradě. Vchladné noci si udělal ohníček, aby se zahřál. Počínal si však neopatrně akůlnu zachvátil požár. Tulák vněm uhořel. Jeho přízrak vpodobě ohnivého muže pak strašil do doby, než za zahynulého tuláka nechali vkostele odsloužit zádušní mši.

Jiní ohniví muži, kterých pobíhala za nocí celá skupina uHolic, bývali údajně za svého života úředníky, jenže nepoctivými, aza to je stihl takovýto trest. Snažili se to odčinit tím, že jakmile někoho uviděli, spěchali kněmu. Ne aby ho děsili, ale aby mu podle svých adaných možností pomohli. Stařenkám, ale ijiným, kteří se zdrželi vlese při sbírání klestí nebo hub, ochotně pomohli sjejich nákladem. Donesli jim ho až kprvním domkům městské zástavby, případně kprvním stavením vesniček vokolí.

Zbloudilým nejen ukázali cestu, ale ještě je vyprovodili, aby jim cestou posvítili. Zkrátka, dělali všechno možné, co lze považovat za dobré skutky. Zdá se, že se jim to vyplatilo adosáhli vysvobození aposmrtného klidu. Dlouho se už ožádném ohnivém muži uHolic nemluvilo. Třeba se ale ještě nějací časem objeví.

UVysokého Chlumce na Sedlčansku zabloudil cestou po setmění mlynářský krajánek. Bylo chladno adalo se do deště.

„Neboj se mě, člověče! Vidím, že jsi zabloudil, atak pojď za mnou, vyvedu tě zlesa,“ uklidnil ohnivý muž vylekaného krajánka.