Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Eva Peršinová

Raw food jako zážitek

Užívejte si pestrost živé stravy každý den!

Vydala Grada Publishing, a.s.,

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

obchod© Grada Publishing, a.s., 2012

tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400

jako svou 6144. publikaci

Odpovědná redaktorka Magdalena Jimelová

Jazyková úprava Gabriela Janů

Návrh obálky TypoText, s.r.o.

Grafická úprava a sazba TypoText, s.r.o.

Fotografie archiv autorky

První vydání, Praha 2016

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2016

ISBN 978-80-271-9081-2 (ePub)

ISBN 978-80-271-9080-5 (pdf)

ISBN 978-80-247-5799-5 (print)

Poděkování a věnování

Celou tuto knihu věnuji a zároveň z celého srdce děkuji svému životnímu partnerovi. V těch nejtěžších chvílích života mne pevně držel nad vodou a já jsem mu za to nesmírně vděčná. Hluboce smekám před trpělivostí a obrovskou podporou i pochopením mého milovaného muže.

Úvod

Čím dál tím více lidí po celém světě touží po změně ve svých životech, a to po změně především ve svém zdravotním stavu. Čím dál tím více lidí touží po pochopení základních souvislostí z hlediska zachování dlouhodobého zdraví, mladistvého těla, energie a vitality i ve velmi vysokém věku. Čím dál tím více lidí konečně otevírá oči a navrací se k tomu nejzákladnějšímu a zároveň prvopočátečnímu, jako je přirozená rostlinná strava, každodenní pohyb na čerstvém vzduchu a pobyt na denním slunci.

Raw food, neboli živá syrová rostlinná strava, může být pro mnohé z nás tou cestou, která povede ke znovuuvědomění si toho, co je tou nejpřirozenější potravou pro lidský organismus, co svět světem stojí. Raw food není žádný nový moderní styl ve stravování. Je to výživa všech našich buněk, které jen na tomto základě, což znamená pestré, bohaté a velmi nutričně vyvážené většinové stravování syrovou rostlinnou stravou, může člověku znovu navrátit kdysi ztracené zdraví, pravidelnou regeneraci celého těla a hlavně spoustu přirozené energie a vitality i ve velmi vysokém věku.

Je velmi těžké změnit zaběhnuté vzorce našeho chování ve smyslu stravování, na které jsme byli od malička zvyklí. Mnohdy to trvá dlouho s řadou omylů, pádů i chyb. Ovšem jen to, že už jste se sami rozhodli své tělo ozdravit a zařadit do svých každodenních jídelníčků většinové množství syrové rostlinné stravy, je tím prvním a velmi úspěšným krokem, který vás dovede k vysněnému cíli. Jsem moc ráda, že jste se rozhodli investovat do této knihy. Může vám totiž pomoci vše co nejsnadněji zvládnout, a raw food se tak pro vás může stát opravdovým skutečným každodenním zážitkem.

Dnešní svět je doslova plný chemie. Dýcháme znečištěný vzduch, pijeme vodu, která musí procházet mnohačetným čištěním a několika stupni filtrace, ale ani tak není stoprocentně čistá a nezávadná. Jíme jídla, jež obsahují celé řády chemikálií, konzervantů, stabilizátorů, ztužovačů, a to jen proto, aby byla každému dostupná a dlouho vydržela na pultech prodejních potravinových řetězců. Ve svém domě používáme celou řadu drogistického zboží jako osvěžovače vzduchu i čisticí a desinfekční prostředky. Na svá těla každodenně nanášíme nespočet kosmetických přípravků, jako jsou šampóny, voňavá mýdla, laky a gely do vlasů, zubní pasty s fluorem, sprchové gely, parfémy, opalovací krémy… a to všechno aniž bychom si uvědomili, jaké následky mohou všechny tyto prvky na naše zdraví mít a v co všechno tyto činnosti mohou za mnohaletá užívání vyústit. Důsledky našeho chování si nikdo z nás téměř neuvědomuje. Bereme to vše jako součást našeho moderního života. Ani se tomu nemůžeme divit. Nikdo nám to totiž nikdy neřekl! Ze všech stran na nás chrlí média jednu reklamu za druhou, jak jsou všechny vyjmenované přípravky in a cool! Jak je vše perfektní a úžasné! Získáme tak pocit, že nám nehrozí žádné nebezpečí, a vše výše uvedené aplikujeme bez zábran na svou kůži, do svého těla, do svých domovů a jiných zařízení, která denně navštěvujeme.

Všechno však najednou změnit nedokážeme, chce to čas a pevnou vůli. Postupnými kroky můžeme klasické prací prostředky plné chemikálií a dráždidel vyměnit za mnohem šetrnější, jež si doma vyrobíme jen z vody, obyčejného mýdla i jedlé sody. Stejně tak si můžeme vyrobit svůj domácí šampón, gel do vlasů, čisticí i jiné kosmetické prostředky. Vodu ke každodennímu pití můžeme alespoň filtrovat a zbavit se tak škodlivého chlóru.

Co však můžeme udělat ze všeho nejdříve a co přinese našemu tělu přirozené zdraví, štíhlou postavu a spoustu energie a vitality ve velmi vysokém věku, je pravidelná očista a detoxikace v jednom s pomocí většinového množství syrové rostlinné stravy v každém dni našich životů. To je ta odpověď na otázku, kterou si klade generace za generací po mnohá předešlá století. Co dělat pro to, abyste byli zdraví, abyste byli vitální, mohli dělat to, co vás baví a naplňuje, abyste byli soběstační i ve vysokém věku a abyste se těšili z každého nového dne a vstávali při východu slunce odpočatí a plní radosti. Je to konzumace živé rostlinné stravy plné přírodních čistých bioenergií, která je společně s každodenním pobytem na čerstvém vzduchu a slunci tím nejdůležitějším prvkem naší výživy, a to jak na fyzické, tak duchovní úrovni.

Záměrem celé této knihy je má osobní zkušenost s vyléčením mnohačetných zdravotních komplikací, které byly lékaři označené nálepkou „neléčitelné… nutno užívat po zbytek života léky“. Byly to nemoci jako alergie na pyl, prach, kvetoucí trávy, zvířecí srst. Bylo to bronchiální astma s užíváním řady kortikoidů a opět s nálepkou „neléčitelná celoživotní záležitost“. Byla to celá řada dalších zdravotních problémů, malých či velkých.

Od roku 2012 se jak v osobním, tak profesním životě věnuji samostudiu tematické odborné literatury a také tvorbě raw food receptů, které předávám formou raw food zážitkových večerů i celodenních živých i on-line kurzů, ale také prostřednictvím svých webových stránek www.vitarianstyle.com, na kterých jsem publikovala svou první elektronickou kuchařku se 168 raw food recepty a 290 stranami plnými pestrých receptů, jež mimo jiné naleznete i v této knize. Po vystudování vysoké školy a po téměř dvaceti letech jsem si vzpomněla na to, co mne naplňovalo a u čeho jsem vydržela hodiny jako malá. Byla to hra, tvorba a aranžování pokrmů, tehdy sice vařených, ale dnes v převážné většině ze syrových rostlinných potravin. Tak vznikl i nápad na sepsání této knihy s názvem Raw food jako zážitek, a to především proto, abych ukázala všem lidem, jež s tímto přirozeným způsobem stravování začínají či se o něj už déle zajímají, že postupný přechod k většinovému množství syrové rostlinné léčivé stravy s pomalým vyřazováním potravin, jako je maso, živočišné mléko a výrobky z něj, bílý rafinovaný cukr, sůl i bílá mouka, může být doslova a do písmene každodenním gastronomickým zážitkem v jejich vlastní kuchyni, který si mohou vychutnat s celou svou rodinou. Jídla publikovaná v této knize sice nechutnají jako ta, na která jsme od malička zvyklí, nechutnají jako řízky od naší babičky, svíčková s knedlíky od naší maminky nebo grilovaný steak od našeho kamaráda. Jsou to živá jídla, která vás na první pohled zaujmou svým vzhledem, svou přirozenou vůní, svým nevšedním raw food stylingem a především svou výbornou, vždy čerstvou a svěží chutí.

Každému na začátku svých pravidelných živých seminářů říkám: „Nic mi nevěřte, všechno si vyzkoušejte a zažijte na vlastní kůži. Pokud vám vaše současná strava, složená z masa, mléka, cukru, soli i mouky, přináší dokonalé zdraví, pružné a vitální tělo… pokračujte v ní. Ale pokud máte vlekoucí se zdravotní problémy, se kterými si už nevíte rady, pravidelně se začněte detoxikovat, čistit, regenerovat, a to pomocí většinového množství syrové rostlinné stravy, bylinných tinktur, čisté vody a každodenního pohybu na čerstvém vzduchu a slunci, nejlépe uprostřed přírody. To je ten nejlevnější a zároveň nejověřenější přirozený postup, jak si zachovat zdraví, vitalitu a spoustu energie i ve velmi vysokém věku. Geny jsou jedna věc, ty samozřejmě můžeme zdědit, ale společně s nimi dědíme i stravovací návyky svých rodičů i prarodičů. Je jenom na vás, jestli budete následovat způsob stravování svých rodičů i celého okolí, a tím tak zmáčknete pomyslné červené tlačítko, které spustí degenerativní a zničující procesy vašich těl, nebo se tomu všemu postavíte čelem a i navzdory zděděným genům zmáčknete pomyslné zelené tlačítko pro příjem výživy vašich buněk z přirozené syrové rostlinné stravy plné vitamínu, minerálů, chlorofylu a hlavně životodárných enzymů.

„Co si vyberete, je jen na vašem rozhodnutí.“

Eva Peršinová

www.vitarianstyle.com

Část 1

Základy živé stravy

Přirozenější je nevařit

Proč člověk jako jediný tvor na planetě vaří jídlo?

Člověk je jediným tvorem na planetě Zemi, který si své jídlo vaří či jinak tepelně upravuje. Troufám si tvrdit, že ještě žádný zpřírodovědců, který trávil nějaký ten čas ve volné přírodě pozorováním zvířat, nikdy na vlastní oči neviděl, že by si nějaký ztěchto tvorů vařil, pekl či smažil, nebo že by se dokonce stravoval formou rychlého občerstvení!

Rozdíl ve věku udospělých býložravých jedinců, jako jsou třeba sloni nebo žirafy, či dokonce buvoli idivocí koně, je na první pohled téměř knerozeznání! Tajemství této „záhady“ tkví vtom, že se tato zvířata stravují jen čistou rostlinnou potravou, pohybují se zmísta na místo, nehádají se, nestresují se, neválčí asvé jídlo si NEVAŘÍ! Celý den jsou na čerstvém vzduchu, slunci apijí čistou vodu, chovají se spontánně, když touží vyjádřit své emoce, nekritizují jeden druhého, nic vsobě nepotlačují avšechny zvířecí šarvátky řeší hned!

Dál mě napadá otázka, zda jste někdy viděli ve volné přírodě býložravé zvíře trpící typicky lidskou nemocí, jako je např. rakovina, cukrovka, alergie, astma, kornatění tepen, zácpa, srdeční arytmie…? Jediná zvířata, která tímto onemocněním trpí, jsou zvířata domácí, ato především psi akočky, jež lidé krmí průmyslově zpracovaným ake všemu VAŘENÝM lidským jídlem! Většina současným trhem nabízených psích granulí obsahuje více než 70 % mouky, navíc jsou sušené při vysokých teplotách! Už jste někdy vlese viděli vlka, který by jedl mouku nebo si pochutnával na vyuzené kosti? Viděli jste někdy divokou kočku, že by si kobědu otevírala pěkně omaštěnou konzervu stuňákem? Já tedy nikdy! Vlci jsou masožravci apes „domácí“ je také masožravec, krmte je tedy masem akostmi, ale syrovými. Nemějte strach, že vám pes konzumací syrových kostí zdivočí. Naopak se navrátí ke své přirozenosti apoděkuje vám za to svou úžasnou energií, zářící srstí aperfektním trávením! Vařená kost, oproti kosti syrové, je velmi zátěžová na psí trávicí soustavu. Vápník vkosti vařením ztvrdne, stane se anorganickým, pro psí tělo téměř nevyužitelným, ajen vašeho psího miláčka pěkně potrápí při trávení. Oproti tomu syrová kost je díky žaludečním kyselinám vžaludku našich pejsků lehce stravitelná, rovněž isyrové maso. Bojíte se parazitů? Máte strach, že se jimi váš pejsek nakazí? Žaludeční pH psů je kyselé, čili na úrovni jedna anižší, takže si spřípadnými parazity snadno poradí. Další potřebné minerály ivitamíny si vlk, stejně jako masožravý pes, doplní díky travinám adivokým bylinkám, které velmi rád během dne pojídá. Pokud nemáte chuť krmit svého pejska syrovým masem, existují itzv. ŽIVÉ granule, jež obsahuji jen sušené maso abylinky zpracovávané právě sušením do maximální teploty 45 °C. Mohu jen potvrdit zvlastní zkušenosti, že co jsme začali krmit naši fenku beaucerona syrovým masem, kostmi atěmito granulemi, její zažívání se ohromně upravilo, její srst je lesklá, přestala trpět na výtoky aje plná energie, prostě celá září!!! Naši fenku už rovněž neodčervujeme klasickými léky, které mají neblahý vliv na její zdraví, ale pomocí bylinek, jež máme všichni ve své kuchyni. Jde opetrželovou nať, pelyněk, hřebíček atinkturu zamerického ořešáku. Postupy naleznete na internetu či vknize Dr. Huldy Clark, průkopnice vléčbě všech nemocí jen díky odstranění parazitární zátěže, ato jak uzvířat, tak ulidí.

Nyní vás možná napadá, že vzhledově starou šedivou, vrásčitou žirafu jste ještě neviděli, ale starého lva už ano! Ano, ano, máte pravdu asouhlasím svámi. Však jediný rozdíl mezi býložravci amasožravci je právě pozorovatelná známka stáří. Tento jev se odehrává na základě toho, že masožravé zvíře pojídá syrové maso. Atoto maso obsahuje kyselinu močovou, jež způsobuje viditelné známky stárnutí. Ovšem pro masožravá zvířata to není až takový problém, idíky tomu, že konzumují maso syrové, jejich těla dokáží kyselinu močovou lépe odbourávat než tělo lidské. Spousty lidí kolem třicátého ičtyřicátého věku jejich života si stěžují, jak se jim najednou hůře vstává ráno zpostele stím, že je bolí každý sval. Není ovšem rozdíl vtom, zda má člověk sedavou či na pohyb velmi náročnou práci. Tuto ranní ztuhlost ve většině případů způsobuje právě konzumace přemíry hlavně červeného masa, jež obsahuje kyselinu močovou. Lidské tělo ji není schopno samo odbourávat aona se pak usazuje vcévách, ty ucpává, ajejí nadbytek tak způsobuje onu ranní svalovou ztuhlost. Maso stojí za téměř nejvyšším množstvím kyseliny močové vlidském těle. Ovšem je důležité uvést ifakt, že zvýšené množství kyseliny močové mají ve svém těle také lidé soslabenou funkcí ledvin. Iv těchto případech se osobně přikláním kzařazení většinového množství syrové rostlinné stravy pro celkové ozdravení azregenerování organismu.

Dalším ukazatelem toho, že člověk je tvor plodožravý, jsou podložená fakta, že lidské sliny obsahují stejné trávicí enzymy jako většina býložravých zvířat na naší planetě. Enzymy obsažené ve slinách masožravých zvířat se vůbec neztotožňují se slinnými enzymy lidí.

Dále mají masožravá zvířata tesáky používané kdrcení kostí ak trhání masa včetně šlach. Řada lidských zubů je až nápadně podobná například zubům kozím, koním či ovčím pro řádné rozmělňování potravy apromíchávání vústech se slinami.

Další příklad hovoří za vše: Když vezmete dvouleté dítě, dáte mu do kolébky jablíčko abílého králíčka, přirozeně se zakousne do jablka as králíčkem si bude hrát. Když ovšem stejnou věc provedete smalým lvíčetem, tzn. do kolébky mu dáte jablíčko amalého králíčka, můžete třikrát hádat, co sežere as čím si bude hrát…!?

UPOZORNĚNÍ: To dítě před vložením lva do kolébky vyndejte.

Masožravá zvířata mají velmi krátké střevo, to proto, aby pozřené maso bylo zjejich těla velmi rychle vyloučeno anedocházelo tak kzahnívání, naproti tomu lidské istřevo býložravých aplodožravých zvířat je poměrově kjejich tělům mnohem delší, ato proto, aby se živiny zrostlinné potravy trávily pomaleji adocházelo tak kpozvolnému vstřebávání všech vitamínů aminerálů skrze střevní stěny do těla.

Dalšími znaky jsou například svalnatý jazyk amalá ústní dutina ubýložravců. Masožravá zvířata mají naopak omezený pohyb čelisti, zato smožností velkého otevření tlamy pro ukousnutí pořádného kusu své kořisti.

Těchto ajiných odlišností mezi masožravci abýložravci iplodožravci je celá řada. Proč otom píši, je však především to, co jsem si sama uvědomila. Zmého pohledu člověk není všežravec, jak nás nekompromisně učili ve školách, ale každá lidská bytost je od přírody plodožravá.

Prapůvodní strava prvních lidí

Prapůvodní lidé, okterých jsou doložitelné archeologické objevy, se nazývali australopitékové ažili ve východní Africe. Tito obyvatelé trávili svůj život vtropických deštných pralesech, kterými půda ve východní části Afriky doslova překypovala. Skutečností bylo, že díky deštivému, vlhkému azároveň teplému celoročnímu klimatu měli naši předkové dostatečné množství potravy vpodobě přes stovky druhů různých typů ovoce, rostlin, šťavnatých sladkých plodů, zelených vysoce výživných listů, divokých bylin atravin, ohromné spousty sladkých květů ataké vpřemíře nutričně velmi významných semen aořechů. Nezapomínejme ani na oblíbenou kůru zvybraných druhů stromů. Proto jsou tedy původní lidé nazýváni jako plodožravci asběrači. Ovšem čas plynul alidí stále přibývalo. Byli nuceni opustit svá dosavadní teritoria, neboť nárůst populace vyžadoval stále větší množství potravy, atak tito lidé začali do svých jídelníčků zařazovat nejprve menší apozději větší zvířata. Při stále větším nárůstu našich předků museli tito obyvatelé deštných pralesů začít hledat jiná útočiště atím osídlovali méně pohostinné části této země. Sběr potravy apříležitostné lovení malé zvěře kmenům už co do počtu lidí nestačilo, tudíž začali lovit zvířata velká ase stále měnícím se počasím se postupně naučili rozdělávat oheň atuto potravu tepelně upravovat.

Není tomu tak dávno, možná pár desítek let zpátky, kdy iu nás uvětšiny lidí vjejich jídelníčku převažovala rostlinná strava. Ovšem během dvou světových válek byl nedostatek potravy amaso bylo tím jediným dlouhodobě zasycujícím zdrojem jídla. Tímto se lidem až do dnešního dne vštípila myšlenka, že maso je ta nejhodnotnější anejvýživnější strava pro lidský organismus. Snástupem arozvojem potravinářského průmyslu tato „idea“ zůstala vlidech zakořeněna ai nadále se přenáší zgenerace na generaci.

Dle mého názoru ahlavně osobní životní zkušenosti maso kživotu člověk nepotřebuje, ba naopak mu velice škodí aohrožuje jeho zdraví!!! Způsobuje předčasné stárnutí, zapříčiňuje vznik řady vážných chorob aubírá lidem zbytečně iněkolik desítek let jejich života. Je to všechno tak zbytečné! Při každém trávení vámi snědeného masa musí přijít na pomoc určité typy slinivkových enzymů, které maso pomohou natrávit. Ovšem tyto druhy enzymů jsou určeny ktomu, aby vyhledávaly alikvidovaly rakovinové buňky vochranném proteinovém obalu, který nedokáže rozpoznat imunitní systém. Místo toho však pomáhají trávit živočišnou bílkovinu. Akdo myslíte, že za ně dělá jejich původní práci hledačů rakovinových buněk aodbourávačů jejich ochranného proteinového obalu, aby mohly být rozpoznány imunitním systémem azlikvidovány? Já se obávám, že zřejmě nikdo. Více vdokumentu: Léčba rakoviny zevnitř (zdroj: https://www.youtube.com/watch?v=mqtyznhz9ls).

Pokud chcete konzumovat živočišnou bílkovinu, tak jen maximálně do 10 % svého denního příjmu veškerého jídla. To je doporučená abezpečná hranice konzumace živočišných bílkovin dle Dr. T. Colina Campbella, autora knihy Čínská studie. Dr. Colin Campbell je americký biochemik, který se specializuje na vliv výživy zhlediska dlouhodobého zdraví. Je profesorem nutriční biochemie na univerzitě. Stal se známým pro obhajobu stravování snízkým obsahem tuku, celých přirozených potravin na rostlinné veganské bázi. Je autorem více než 300 vědeckých prací atří knih.

Zvyky anávyky zdětství, přirozené instinkty dětí

Uvažujete nyní ozpůsobu stravování se živou rostlinnou stravou, ojejím stále větším zařazování do svých jídelníčků? Lámete si hlav nad tím, zda dokážete plnohodnotně žít az této stravy přijímat všechny potřebné minerály, vitamíny, stopové prvky, enzymy, bílkoviny, tuky, sacharidy adalší důležité prvky? Přemýšlíte vposlední době apohráváte si smyšlenkou, že když má živá strava tolik nepochybně významných zdravotních přínosů, rádi byste něco ztoho vyzkoušeli na vlastní kůži?

Nebo se možná již nějakou dobu takto stravujete, hltáte otomto způsobu stravování všelijaké informace acítíte se čím dál tím víc zdravější, energičtější avitálnější?

Přes to všechno, že vás živá strava doslova uchvátila, pořád oní pochybujete?

Někdy třeba něco vyzkoušíte, pak se vrátíte zase kvařenému jídlu, potom se kvám dostanou další pozitivní ohlasy na živou stravu, tak se do toho zase pustíte, pak ji zase na nějakou dobu, např. upříležitosti zahradní party, vypustíte, následně vás to mrzí, máte výčitky, že jste neodolali atd.?

Prostě se vtom plácáte jako ryba na suchu, asi stejně jako já před několika lety astovky dalších lidí, kteří by rádi změnili své od malička zažité vzorce chování ve stravování, jež jsou nám všem dokonale vštípené našimi rodiči, okolím iprostředím, ve kterém jsme vyrůstali.

Pokud jste na předchozích pár vět souhlasně vnitřně přikyvovali, čtěte prosím dál. Pokud je vám pojem živá strava doslova proti srsti anechcete sní mít vůbec nic společného, nemá smysl, abyste vtéto knize pokračovali.

Živá strava je skvělým začátkem, jak vzít zodpovědnost za své zdraví av podstatě ibudoucí život do svých rukou. Zmé osobní zkušenosti stímto způsobem stravování došlo knaprosto nečekaným pozitivním zkušenostem na poli zdraví. Ovšem nemohu si dovolit tvrdit, že jedině živá strava je stoprocentně to pravé ořechové, co zaručí každému člověku vjakékoli fázi isituaci života opět aznova dokonalé zdraví. Celá tato tematika je totiž ukaždého jedince velmi individuální aspojená sdalšími aspekty.

Za prvé, co platí pro jednoho, nemusí platit pro druhého. Za druhé, co se povedlo jednomu, se ipři splnění všech kroků nemusí podařit druhému. Aza třetí, jako je pravá alevá strana, jako vždy je abude bílá ačerná, také iživá strava má avždy bude mít dvě odvrácené strany mince. Na celé řadě webových stránek se neustále prezentují stále stejné informace oživé stravě, ato dokola adokola. Především to, že živá strava za nás vyřeší všechno. Vyřeší všechny zdravotní problémy jakoby mávnutím kouzelného proutku. Stačí jen změnit svůj způsob stravování. Vždyť je to tak jednoduché! Dlouhou dobu jsem žila ve stejné představě. Po několika měsících na živé stravě jsem nechápala chování lidí kolem sebe, jak mohou jíst ta vařená, pečená, smažená nezdravá jídla. Proč to dělají, ikdyž vědí, že jim to škodí, ikdyž jim říkám, že to není až tak vpořádku? Vté době jsem si však neuvědomovala jednu velkou skutečnost, která mi došla až po několika letech stravování se raw food.

Ta skutečnost je taková, že my lidé jsme od malička učeni něčemu, čemu se jako malé děti instinktivně bráníme, ale když je nám to omíláno neustále dokola adokola adokola, především, jak už jsem říkala, našimi rodiči, které to naučili jejich rodiče, dále našimi lékaři, přáteli, naším okolím, sousedy ahlavně veškerými sdělovacími prostředky, nakonec tomu uvěříme tak, že nás už nikdo jiný oopaku nedokáže přesvědčit.

Jako malé děti si totiž instinktivně vybíráme kjídlu, pokud je nám to umožněno, především pestré různobarevné ovoce, které přitahuje náš nejpoužívanější lidský smysl zrak. Stejně tak jsou zaměřené všechny hračky pro malé děti. Musejí být pestré, barevné, zářící, ato proto, jelikož naši dětskou pozornost instinktivně přitahuje vše pestré abarevné, ato zdůvodu přežití. Když přestaneme pít mateřské mléko, koukáme kolem sebe, co by nás instinktivně svou barevností přitáhlo, co bychom mohly ohmatat iočichat aco bychom mohli nejlépe ještě strčit do pusy aochutnat. Podle mého názoru je tohle ten důvod, proč si všechny malé děti strkají barevné hračky do svých pusinek. Chtějí je ochutnat, jako by instinktivně ve volné přírodě ochutnaly bohaté pestré barevné ovoce!

Každé malé dítě, které postavíme před stůl sveškerým různým jídlem, ať už pečeným, vařeným, smaženým, ale isyrovým, vtéměř každém případě zamíří instinktivně kmístu na stole, které je vyhrazeno pro škálu pestrého, šťavnatého, sladkého barevného ovoce arůznorodé zeleniny. Tento přirozený instinkt je však postupem času potlačován slovy rodičů: „Sněz alespoň to masíčko, tu zeleninu klidně nechej.“ Ale ani tito rodiče nejsou na vině, neboť jak už jsem říkala, je to zase naučili jejich rodiče aje zase jejich rodiče včetně zmiňovaného okolí.

Stejné to je ina příkladu pití malého množství alkoholu vtěhotenství. Mnohokrát jsem za své dětství idospělost slýchávala, že skelničku bílého vína či malou desítku piva si klidně jako těhotná můžu občas dopřávat. Sama jsem tomu také věřila. Atak jako já tomu věří ivšechny nastávající maminky, které jsou vočekávání. Sem tam si tu skleničku či dvě bílého dají, vždyť to přece dělají iostatní aříkají to iv televizi…

… Opak je opět pravdou! Je nepopiratelné, že alkohol je vjakémkoli množství buněčný jed, az čeho se skládá lidské tělo? Zněkolika miliard buněk. Zčeho se skládá vyvíjející se plod uvnitř matčina těla, který právě vkaždý okamžik svého vývoje potřebuje tu nejdokonalejší výživu? Rovněž zbuněk. Teď už je tedy jasné, že ikdyž si žena vtěhotenství dopřeje sem tam skleničku bílého, včemž ji okolí utvrdí, že je vnaprostém pořádku, opravdu to plodu uvnitř jejího těla nijak neprospěje. Stejně jako vjejím krevním řečišti, tak vkrevním řečišti malého plodu koluje alkohol. Vsadím se, že žádná ztěchto žen by nikdy svému čerstvě narozenému miminku nedala vypít žádné množství alkoholu!

Proč otom mluvím?

Protože to jsou naprosto totožné zvyky anávyky, ve kterých nás utvrzuje okolí, vněmž vyrůstáme ažijeme, jako návyky azvyky vcelkovém způsobu stravování.

Na to si prosím odpovězte každý sám, já budu mluvit opět ze své osobní zkušenosti. Velká většina mých zdravotních problémů se stravou souvisela. Za tu dobu na syrové stravě jsem jich zvládla vyřešit už většinu, ovšem nic se neděje jako mávnutím kouzelného proutku ataké všechno má svůj čas, aněkdy je to opravdu běh na dlouhou trať, třeba ise spoustou omylů apřešlapů.

Co tím vším chci říct?

Table of Contents

Úvod

Přirozenější je nevařit