Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Selingerová Ludmila

V korunách stromů
Pohádky s křídly

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7 jako svou 5640. publikaci

Ilustrace Eva del Risco Koupová
Ilustrace na str. 76–77 Johana Selingerová
Realizace obálky Vojtěch Kočí
Sazba Vojtěch Kočí
Odpovědná redaktorka Michaela Průšová
Počet stran 80
První vydání, Praha 2014
Vytiskla tiskárna FINIDR, s.r.o., Český Těšín

© GRADA Publishing, a.s., 2014
GRADA Publishing: tel.: 234 264 401, fax: 234 264 400,
www.grada.cz

ISBN 978-80-247-5293-8

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Štěpán Böhm

ISBN 978-80-247-9424-2 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-9425-9 (ve formátu EPUB)

Zvědavý kalous

Do lesa se pomalu vkrádal jarní čas. Stromy shazovaly poslední zbytky sněhové pokrývky a nastavovaly své paže sílící sluneční záři. Skupina Kalousů ušatých, která trávila zimu pohromadě kvůli teplu, se rozdělila. Blíží se doba hnízdění. Kalous je druh sovy, který se odlišuje hlavně dlouhým peřím po stranách hlavy. Tím si také vysloužil své jméno. Kalousové se nezdržují stavěním vlastního hnízda, nýbrž zabírají příbytky po vránách a havranech. Pokud samec najde odpovídající pelíšek, vzlétne do vzduchu, kde tleská křídly a klape zobákem. Nám by se toto chování mohlo zdát legrační, ale samičky Kalousů mají jiný názor. Kdo pořádně tleská a klape, je pro ně neodolatelný.

Když všechno dobře dopadne, pak je zhruba za měsíc kolem hnízda pořádně živo. My si povíme příběh o Kalousovi Hubertovi, kterému se podařilo zplodit se svou ženou pět silných a věčně hladových mláďat. Takové hladové ptáče vám vydrží řičet celý den puí-puí-puí, až jde z toho jednomu hlava kolem. Samice jako správná maminka drobotinu hlídá a samečkovi nezbývá než shánět potravu pro celou rodinu. Hubert byl dobrý tatínek, takže se od svítání do soumraku téměř nezastavil. Shánění potravy ovšem nebyla jeho jediná starost. Kalousové totiž létají převážně v noci, jen při odchovu mláďat si užijí denního světla. Hubert byl tedy zvědavý na kdejaké novinky a klevety, a tak se kolikrát zapomněl a místo lovu odposlouchával cizí rozhovory.

„Já si létám po lese, slyším, co kde šustne se.
Přede mnou se neschová, ani včelka májová“

Jeho ženu to přirozeně hrozně zlobilo. Pokaždé Hubertovi jaksepatří vyčinila: „Huberte, já se z tebe jednou zblázním. Měl bys mít plný zobák myší a ne historek. Takhle ty mláďata ani neodchováme. Sousedovic drobota už zkouší vylétnout z hnízda a ti naši se jen choulí v hnízdě a naříkají hlady. Takhle to dál nejde!“ lamentovala paní Kalousová. Hubert ji potom vždycky pěkně pohladil zobákem po peříčkách a dušoval se, že se polepší. Jenže co naplat. Zvědavost mu prostě nedala spát. Jednou zase ráno vylétl z hnízda a jal se obhlížet okolí. Dnes si musí ženu usmířit pořádně tučným úlovkem, aby zase nehubovala. Létal a létal, ale nikde ani malý hraboš. Z dlouhé chvíle si začal prozpěvovat:

„Já si létám po lese, slyším, co kde šustne se.
Přede mnou se neschová, ani včelka májová“

„Já si létám po lese,
slyším, co kde šustne se.
Přede mnou se neschová,
ani včelka májová“

„Já si létám po lese, slyším, co kde šustne se.
Přede mnou se neschová, ani včelka májová“