Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Kniha vznikla díky výzkumnému projektu „Faktory excesivního hraní a jejich vývoj

v čase“, který finančně podpořila Grantová agentura České republiky (GAP407/12/1831).

Kapitoly 4 a 5 vznikly rovněž díky institucionální podpoře Univerzity Karlovy v Praze

v rámci programu PRVOUK P03/LF1/9.

Mgr. Lukas Blinka, Ph.D., a kolektiv

ONLINE ZÁVISLOSTI

Ve spolupráci s Masarykovou univerzitou

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 6083. publikaci

Spoluautoři:

Mgr. Kateřina Škařupová, Ph.D.

Mgr. Anna Ševčíková, Ph.D.

Mgr. Šárka Licehammerová

PhDr. Petra Vondráčková, Ph.D.

Recenzovali:

PhDr. Magdalena Frouzová

Mgr. Pavel Nepustil, Ph.D.

Prof. PhDr. David Šmahel, Ph.D.

Mgr. Jaroslav Vacek

Doc. MUDr. Jaroslav Zvěřina, CSc.

Odpovědná redaktorka Jana Červená

Sazba a zlom Antonín Plicka

Návrh a zpracování obálky Antonín Plicka

Formát ePub Antonín Plicka

Počet stran 200

Vydání 1., 2015

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2015

ISBN 978-80-271-0992-0 (ePub)

ISBN 978-80-271-0991-3 (pdf)

ISBN 978-80-210-7975-5 (print, Masarykova univerzita)

ISBN 978-80-247-5311-9 (print, Grada Publishing)

KATALOGIZACE V KNIZE – NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Blinka, Lukáš

Online závislosti : online hry, sociální sítě a komunikace – pornografie a kybersex, gambling – konceptualizace a diagnostika – rizikové faktory, prevence a léčba /

Lukas Blinka a kolektiv. – Vydání 1. – Praha : Grada Publishing, a.s., 2015.

– 200 stran. – (Psyché)

Anglické resumé

Vydáno ve spolupráci s Masarykovou univerzitou

ISBN 978-80-210-7975-5 (Masarykova univerzita).

– ISBN 978-80-247-5311-9 (Grada Publishing)

004.738.5 * 616.89-008.48 * 159.97 * 364-212 * 794:004.738.5 *

004.738.5:316.472.4 * 316.772:004.738.5 * 176.8 * [316.772:004.738.5]:613.88

* 616.89:794 * 364-212 * 616-08

- internet – psychologické aspekty

- patologické závislosti – psychologické aspekty

- online hry

- internetové sociální sítě

- internetová komunikace

- pornografie

- kybersex

- gamblerství

- prevence (sociální problémy)

- terapie

- kolektivní monografie

159.97 – Psychopatologie [17]

Poděkování

Předkládaná kniha vznikla díky podpoře mnoha lidí, kteří měli přímo či nepřímo vliv na její výsledný tvar. Zvláštní díky patří samozřejmě recenzentům a spoluautorkám, pro které nebylo snadné pracovat v časově zúženém rámci. Editor by chtěl obzvláště poděkovat Anně Ševčíkové a Kateřině Škařupové – obě se svým způsobem staly v průběhu tvorby publikace editorkami editora.

Ediční poznámka

Na přání autorů byla v textu ponechána cizí ženská příjmení v nepřechýleném tvaru. Při redakčním zpracování byl text upraven tak, aby z něj bylo zřejmé, kdo z citovaných autorů je muž a kdo žena.

Redakce

1.Úvod do studia závislostí na internetu

Lukas Blinka

Téma závislosti na internetu či na jeho konkrétních aplikacích plní populární média vždy, když se objeví nový extrémní případ závislého. Předpoklad, že se jednou všichni přestaneme osobně stýkat a že se veškerá komunikace bude odehrávat skrze digitální média, se objevuje ve veřejném diskurzu od doby, kdy se internet stal neoddělitelnou součástí našich životů.

Tato situace by se mohla zdát nová, ale není tomu úplně tak. Pokud na ni nahlédneme ze širší perspektivy, internet je jen jedním z médií. Jak shrnují Rodman a Fry (2009), objev a ustálení nového média bylo v historii vždy spojeno s určitými obavami ze změn a pocitem, že stávající blaho, morálka a zdraví erodují. Sokrates obviňoval z hloupnutí lidí písmo (Platon, 2000), typografie přinesla s ideou individualismu i pocity úzkosti od kolektivní mysli odstřiženého jedince. Epocha elektronické komunikace pak přinesla další podněty pro studium – od vlivu propagandy a reklamy až po stále se vracející téma vlivu médií (od komiksu a filmu přes televizi až po počítačové hry) na násilí (Rodman, Fry, 2009). Právě počítače a internet se staly v posledním desetiletí tak dominantním médiem, že se na ně přenesla pozornost veřejnosti i odborníků pro jejich potenciálně problematické efekty. První pionýrské studie, explicitně naznačující závislostní potenciál počítačových her, se objevily už na počátku osmdesátých let (Soper, Miller, 1983), ve stále se zvětšující míře na počátku devadesátých let (Shotton, 1991), ale opravdový boom je spojen až s publikacemi britského psychologa Marka Griffithse (1996) a americké psycholožky Kimberly Young (1998) z druhé poloviny devadesátých let. Od té doby se objevily stovky či spíše tisíce studií, existují celé časopisy, které se na toto téma specializují. Tato expanze zatím kupříkladu vedla k zařazení závislosti na online počítačovém hraní (internet gaming disorder) do dodatků DSM 5 (APA, 2013) a k úvahám o konceptualizaci tohoto fenoménu i v 11. revizi Mezinárodní klasifikace nemocí (Grant a kol., 2014) – v obou případech bylo sice shledáno, že plnohodnotné uznání této diagnózy je předčasné, ale zároveň byla konstatována významnost online závislostí jakožto vynořujícího se fenoménu 21. století.

Podle jednoho pohledu je závislost na internetu (a jeho jednotlivých aplikacích) pouze hypotetickým následkem používání tohoto média. Vždyť i všechny předchozí vlny zájmu o některé mediální účinky byly ve výsledku spíše liché, respektive společnost se s novou situací vyrovnala. Úsměvně by dnes působila panika kolem intenzivního čtení komiksů, které se staly předmětem zájmu v padesátých letech 20. století (Rodman, Fry, 2009). Mohli bychom tak předpokládat, že časem odezní i vlna zájmu o negativní účinky internetu.

Podle druhého pohledu jsou naopak účinky evidentní – nová média přinesla velký vliv na psychickou, fyzickou a sociální pohodu. Tomuto pohledu odpovídá určitá morální panika, kterou generují či se snaží využít běžné sdělovací prostředky. Projevuje se zde i předpoklad technologického determinismu, tedy domněnky, že existuje přímý a kauzální vztah mezi používáním média a následným efektem.

Tato kniha oba tyto pohledy odmítá a zastává spíše postoj třetí, takzvaný model smíšených účinků, tedy že v závislosti na kontextu jsou u některých lidí účinky větší, u jiných menší, používání jednoho média může vést k více efektům, které mohou být zároveň pozitivní i negativní[1]. Jak tomu rozumět konkrétně v případě online závislostí? Pro názornost tento model představuje diagram 1 (vytvořen jako shrnutí a úprava několika modelů, viz Blinka, 2013; Valkenburg, Peter, 2013).

Obr. 1.1 Kontextuální model mediálních účinků

Diagram shrnuje několik zásadních poznatků:

Používání a účinky média jsou v transakčním, recipročním vztahu. Účinky tedy nejsou jednoduše přímým a kauzálním následkem používání. Do vztahu používání–účinek totiž vstupuje aktivní jedinec, který se k používání média rozhodl zpravidla právě z důvodů nějakých předpokládaných účinků. Kognitivní a behaviorální následky používání médií ovlivňují způsob, jakým je médium používáno – jedná se tedy o jakousi spirálu propojení použití a následků (Slater, 2007). A je to motivace a uspokojování určitých potřeb, co nás k používání jakéhokoliv média vede. V případě internetu může některé jedince vést k jeho užívání pocit osamění – hypotéza sociální kompenzace (Kraut a kol., 2002) nebo potřeba „vypnout“, uvolnit se, pobavit se, uniknout od stresů, smutku a úzkostí každodennosti – hypotéza řízení nálady (Reinecke a kol., 2012). Různé teoretické modely připisují další možné motivy k používání médií, které se zpravidla z velké části překrývají. Podle teorie užití a gratifikace (McQuail, 2009) se může jednat o potřeby:

1.kognitivní (informovanost);

2.afektivní (zábava, uvolnění, vzrušení);

3.personální (identita, status, hodnoty);

4.sociální (kontakt s ostatními, pocit sounáležitosti).

Teorie sebedeterminace (Deci, Ryan, 2002) pak shrnuje motivy jako tendenci plnění potřeb:

1.kompetence;

2.vztahů;

3.autonomie.

Různé teorie nabízejí různě rozepsanou klasifikaci motivace a potřeb, důležitý je ale fakt, že média zpravidla nabízejí možnost uspokojení více potřeb zároveň.

V případě nadměrného používání internetu či závislosti ale tyto důvody/motivy představují i následky – závislý jedinec se stává sociálně izolovanějším a častěji čelí negativním psychickým stavům. Následky jsou tedy dvojí – pozitivní (jedinec má pocit uvolnění, pocit nalezení komunity) i negativní (v delší perspektivě může docházet k prohloubení izolace). Z určitého pohledu se může závislost na internetu vnímat jako nevhodná zvládací strategie. Zároveň nám to ztěžuje pochopení, co je původní stav a co je skutečně až mediální efekt – to je jedna z hlavních výhrad odpůrců existence jevu online závislostí (viz Kardefelt-Winther, 2014). Proto je nezbytné se u závislostí na internetu ptát a nejdříve pochopit, co jedince k používání média vedlo a jaké potřeby se tím snažil uspokojit.

Důvod, proč si jedinec vybírá určité médium, jeho náchylnost k mediálnímu účinku a projev tohoto účinku jsou dány kontextem. Můžeme shrnout tři dominantní oblasti:

a)Charakteristiky jedince. Zahrnují celou škálu osobních a osobnostních charakteristik od pohlaví, věku, inteligence až po nejrůznější fyzické a psychické proměnné, jako je pocit vlastní hodnoty, nezdolnost, impulzivita apod. Mladší lidé kupříkladu jsou technologicky nejnadšenější a internet používají nejvíce. Muži inklinují k používání časově nejnáročnějších online aplikací, především počítačových her. Introvertní a sociálně úzkostnější jedinci mohou hledat na internetu snadnější možnost kontaktu s druhými. Individuálních faktorů je celá řada, jejich výběr pro studium do značné míry závisí na oboru, z jakého k problematice přistupujeme. Tato oblast je nejvíce zkoumána z psychologických hledisek, a proto i tato kniha bude vycházet v jednotlivých kapitolách zejména z těchto konceptů.

b)Sociální prostředí, tedy vliv rodiny, školy, kamarádů a blízkého okolí celkově. Rodiče mají například zásadní vliv na děti, zda a jak internet vůbec používají. Blízké sociální prostředí ale ovlivňuje používání internetu i nepřímo. Kupříkladu jedinci z problémových rodin mají větší tendenci být vystavováni rizikovým situacím a zároveň mají méně schopností takové situace adekvátně řešit. Internet může být prostředím, kde se problémy replikují a jedinec tak čelí více problémům (Ševčíková, 2014). Téma sociálního prostředí stojí mírně stranou zájmu výzkumu. Přesto si lze v této knize na několika místech všimnout zejména vlivu rodiny, neboť ta je velmi důležitá pro pochopení nadměrného užívání internetu u dětí a dospívajících, v případě třeba online gamblingu však i u dospělých.

c)Societální podmínky, tedy vliv širší společnosti a obecné kulturní podmínky. Krom ekonomické situace či míry liberalismu a celkového společensko-kulturního vývoje v dané zemi můžeme uvažovat i v konkrétnějších dimenzích, například zda vzdělávací systém akcentuje mediální gramotnost apod. Výzkum EU Kids Online II (Helsper a kol., 2013) kupříkladu zjistil, že děti ze severských zemí a děti z postkomunistického bloku (tedy včetně ČR) čelí ve zvýšené míře online rizikům, včetně nadměrného užívání, ale severské děti jsou lépe schopny tato rizika zvládat. Děti a dospívající z bývalého komunistického bloku, s ČR v přední řadě, jsou zároveň nejnadšenější hráči online her, které jsou aplikací s největším rizikem vzniku závislosti. Proč tomu tak je? A má to vztah i k dalším jevům blízkým k závislostem? Proč zrovna české děti patří v pití alkoholu, kouření, užívání marihuany a dalších psychoaktivních látek ke „špičce“ v Evropě? Nalezení důvodu a souvislosti těchto jevů má mimořádnou důležitost, ale tento sociologický pohled přesahuje psychologický rámec této knihy.

Do societálních podmínek lze zařadit i stupeň rozvoje mediálně-technologické infrastruktury či vlastnosti daného média. Různé online aplikace mají různý vliv na své uživatele. Díky rozšíření a nízké ceně vysokorychlostního internetu může tolik lidí hrát online hry – vydavatelská studia sama přecházejí na princip hraní zdarma, aby nalákala co nejširší počet hráčů[2]. Pokrytí vysokorychlostním internetem zase ovlivňuje, kdo může být připojený neustále a toto připojení používat k přístupu i k datově náročným aplikacím, jako je pornografie či online hry. Situace je ovšem značně proměnlivá. Ještě před více než dekádou, když nebylo tolik lidí online, byly nejpopulárnější aplikace, kde byli uživatelé anonymní (online chaty), zatímco dnes jsou nejpopulárnější aplikace, kde naopak lidé o sobě dávají vědět někdy až příliš (online sociální sítě). Škodlivost, přínosnost či neutralita mediálních účinků tak do značné míry záleží na společenském konsenzu, na tom, jak společnost určité chování vnímá, což podléhá změnám. Tyto změny jsou u tak proměnlivého média, jako je internet, obzvláště rychlé.

1.1Existuje vůbec závislost na internetu?

Tato kniha popisuje fenomén, o jehož povaze ještě nepanuje v odborných kruzích většinová shoda. Lépe řečeno, koncept závislosti na internetu v sobě obsahuje určité problematické aspekty, které nejsou zcela uspokojivě vyřešeny. Výše zmíněná transakčnost užití–následek, kdy není jasně identifikovatelná původní příčina, protože splývá s následkem, je jen jednou z problémových oblastí.

Další je pochybnost, zda je internet či jeho jednotlivé aplikace prediktorem či mediátorem patologie. Toto dilema vyjádřil Mark Griffiths v angličtině pojmy addiction to the internet a addiction on the internet (Griffiths, 2000). První pojem znamená, že si jedinec určitou patologii s sebou přináší a na internetu pouze nalézá prostředí pro její projevení. Patologie by se ale projevila tak či onak a lze spekulovat, že třeba online prostředí je prostředím ještě relativně bezpečným (například při srovnání gamblingu v online či offline světě – tedy hernách, které přitahují další společensky patologické jevy, jako je kriminalita). Druhý pojem by se týkal situací, kdy patologie byla (spolu)způsobena charakteristikou média – jedinec by tedy v případě, že by na problematickou aplikaci nenarazil, problémy neměl. Oba tyto případy jsou samozřejmě vyhrocené, jakési ideální typy. Prakticky se v realitě vyskytuje jejich mix. Přesto má toto dělení i praktické následky – kupříkladu v léčbě je stále dominantní předpoklad, že závislost na internetu je spíše jen symptomem širších problémů (viz kapitola 4). Výše uvedený kontextuální model mediálních účinků mimo jiné může určit, kdo a za jakých okolností je k mediálním účinkům náchylnější. Tato kniha představuje ve svých jednotlivých kapitolách právě tuto náchylnost – u jednotlivých aplikací, online her, pornografie, gamblingu či online komunikace se tyto faktory do určité míry liší. Protože je ale výzkum stále na začátku, jednoznačně identifikované tyto faktory nejsou.

V neposlední řadě je problematickou oblastí samotná konceptualizace problému. Tato kniha si zvolila psychologický model behaviorálních závislostí jako prostředek pro konceptualizaci komplexu problémů, které se s nadměrným používáním internetu mohou pojit (konkrétně viz kapitola 2). Do jaké míry se ale skutečně jedná o závislost? Podle Marka Griffithse (2000) má každá závislost v sobě obsažených šest komponent (salienci, euforii, syndrom z odnětí, toleranci, relaps a konflikt). Nejzásadnější je komponenta konfliktu – závislost bychom mohli připsat pouze v případě, že daná činnost jedinci způsobuje výrazné problémy v životě. Jak ale tuto problematiku uchopit, pokud nejsou přítomny všechny komponenty?

V této knize dominantně používáme dva pojmy – závislost pro případy, kdy problematické používání internetu naplňuje faktory závislosti, a nadměrné užívání internetu, kdy jsou přítomna jen některá tato kritéria či si jejich přítomností nejsme jistí. Nadměrné užívání internetu je tedy širší pojem, a závislost se týká až jedinců v krajním spektru nadměrného užívání. Rozdíl mezi nadměrným užíváním a závislostí však není jen v čistě kvantitativním měření – v přítomnosti více faktorů či jejich akcentů. Jak ukazují některé výzkumy (Blinka a kol., 2015), míra nadměrnosti se odráží i v kvalitě, v charakteristikách skupin. Internet je nutnou součástí našich životů a pro mnoho jedinců může jeho používání, byť třeba časově náročné, představovat řadu výhod. Nebylo by tedy adekvátní a priori negativní nálepkování. Proto, zejména v kapitolách 5 a 9, používá tato kniha i nadměrné užívání internetu namísto závislosti.

1.2Struktura knihy

V kapitole 2 je představen koncept behaviorálních závislostí, který je ústřední pro celou knihu. Používání internetu může vést k různým následkům a závislost je jen jedním z těch, o kterých se dá uvažovat. Důvody, proč zrovna „závislost“, byly dva. Prvním je fakt, že je to pojem nadužívaný, ale málokdy korektně konceptualizovaný. Dalším důvodem bylo, že behaviorální závislost si pomalu, ale jistě razí cestu v oficiální diagnostice – je již uznána v DSM 5 a je a byla zvažována pro MKN-11.

Kapitola 3 popisuje možnosti diagnostiky online závislostí jak pro potřeby dotazníkových šetření, tak zejména pro potřeby klinických interview.

Kapitola 4 se zabývá možnostmi prevence a především možnostmi léčby. Aktuální poznatky ukazují, že existují spíše závislosti na konkrétních online aplikacích, než jedna obecná závislost na internetu. Z praktických důvodů zde autorka představuje především strategie léčby, které jsou společné všem online závislostem, tedy jak jednotlivé psychoterapeutické proudy vůbec chápou závislost.

Kapitola 5 nabízí kontextuální a do jisté míry i alternativní pohled na online závislosti. Internet může sloužit jako prostředí pro náhražkové uspokojování potřeb. Potřeby člověka jsou dané do jisté míry jeho věkem. Přestože si výzkumy všímaly především dětí a dospívajících, již brzy se používání internetu rozšíří se všemi svými výhodami a riziky u věkově starších kohort, například u osamělosti čelících seniorů.

Zbývající kapitoly knihy se zaměřují na konkrétní specifické aplikace, kterých se závislost týká nejčastěji.

Kapitola 6 popisuje fenomén online her či virtuálních světů, které jsou vůbec nejvýraznějším a nejčastěji diskutovaným představitelem závislostí na internetu. Jako jediná je, společně s gamblingem, uchopena oficiálním diagnostickým manuálem a byla zařazena do dodatků DSM 5. revize.

Kapitola 7 představuje fenomén nadměrného užívání internetu pro sexuální účely, což zahrnuje sledování pornografie a online komunikaci pro sexuální účely (kybersex). Sexualita je klíčovou, evolučně danou oblastí chování a prožívání a právě internet tuto důležitost v sobě odráží a naši sexuální motivaci může silně ovlivňovat.

Kapitola 8 popisuje online gambling. Ukazuje, co mají klasický a online gambling společného, ale zejména, čím je online gambling specifický a pro některé lidi lákavější a svým způsobem nebezpečnější.

Kapitola 9 se zabývá závislostí na online komunikaci a online sociálních sítích. Ukazuje, že tento fenomén sice je spojen s nadměrným užíváním internetu, ale o závislost se, v rozporu s často se vyskytujícím laickým názorem, v drtivé většině případů nejedná.

Literatura

Blinka, L. (2013). The good and the bad of the Internet. Studying subjective well-being as an outcome of young people’s online practices. Tartu: University of Tartu Press.

Blinka, L., Škařupová, K., Ševčíková, A., Wölfling, K., Müller, K. W., Dreier, M. (2015). Excessive internet use in European adolescents: what determines differences in severity? International Journal of Public Health, 60 (2), 249–256.

Deci, E. L., Ryan, R. M. (2002). Overview of self-determination theory: An organismic dialectical perspective. Handbook of self-determination research, 3–33.

Grant, J., Atmaca, M., Fineberg, N. A., Fontenelle, L. F., Matsunaga, H., Veale, D., Stein, D. (2014). Impulse control disorders and „behavioural addictions“ in the ICD-11. World Psychiatry, 13 (2), 125–127.

Griffiths, M. (1996). Internet „addiction“: an issue for clinical psychology? In Clinical Psychology Forum, 32–36.

Griffiths, M. (2000). Does Internet and computer „addiction“ exist? Some case study evidence. CyberPsychology and Behavior, 3 (2), 211–218.

Helsper, E., Kalmus, V., Hasebrink, U., Sagvari, B. de Haan, J. (2013). Country classification: Opportunities, risks, harm and parental mediation. Dostupné z: http://eprints.lse.ac.uk/52023/.

Kardefelt-Winther, D. (2014). A conceptual and methodological critique of internet addiction research: Towards a model of compensatory internet use. Computers in Human Behavior, 31, 351–354.

Kraut, R., Kiesler, S., Boneva, B., Cummings, J., Helgeson, V., Crawford, A. (2002). Internet paradox revisited. Journal of social issues, 58 (1), 49–74.

McQuail, D. (2009). Teorie masové komunikace. Praha: Portál.

Platon (2000). Faidros. Praha: Oikoymenh.

Reinecke, L., Tamborini, R., Grizzard, M., Lewis, R., Eden, A., David Bowman, N. (2012). Characterizing mood management as need satisfaction: The effects of intrinsic needs on selective exposure and mood repair. Journal of Communication, 62 (3), 437–453.

Rodman, G., Fry, K. G. (2009). Communication technology and psychological wellbeing: Yin, Yang, and the golden mean of media effects. In Y. Amichai-Hamburger (Eds.), Technology and Psychological Well-being, 9–33. Cambridge: Cambridge University Press.

Schramm, W., Lyle, J., Parker, E. (1961). Television in the lives of our children. Palo Alto, CA: Standford University Press.

Slater, M. D. (2007). Reinforcing spirals: The mutual influence of media selectivity and media effects and their impact on individual behavior and social identity. Communication Theory, 17 (3), 281–303.

Shotton, M. A. (1991). The costs and benefits of ,computer addiction‘. Behaviour & Information Technology, 10 (3), 219–230.

Soper, W. B., Miller, M. J. (1983). Junk-time junkies: An emerging addiction among students. School Counselor.

Ševčíková, A. (2014). Děti a dospívající online: Vybraná rizika používání internetu. Praha: Grada Publishing.

Valkenburg, P. M., Peter, J. (2013). The differential susceptibility to media effects model. Journal of Communication, 63 (2), 221–243.

Young, K. S. (1998). Caught in the net: How to recognize the signs of internet addiction and a winning strategy for recovery. John Wiley & Sons.

2.Jednání jako droga

Kateřina Škařupová

Světová zdravotnická organizace (WHO) nahradila vroce 1964 ve svých oficiálních dokumentech termín addiction slovem dependence. Tento terminologický skok měl především upozornit na podstatu závislosti jako nemoci azmírnit tak stigma, které se sní pojí. Dependence označuje fyziologickou závislost na látce, po jejímž odnětí nastávají nepříjemné abstinenční příznaky. Do této kategorie tedy patří ipacienti, jimž je předepisováno morfium ke zmírnění poúrazových bolestí. Addiction odlišuje od dependence ještě symptom navíc: kompulzivní užívání se všemi jeho riziky asouvislostmi, které je typické například pro problémového uživatele kokainu. Americká psychiatrická společnost však obezmála padesát let později učinila ve svém diagnostickém manuálu (DSM) úkrok stranou– nahradila dependence termínem „návyková porucha“ (addictive disorder) (APA, 2013). Očekává se přitom, že ji WHO bude vrevidované Mezinárodní klasifikaci nemocí (MKN) následovat. Zdá se totiž, že závislost může vzniknout ibez přítomnosti psychoaktivní substance, že návykové mohou být iněkteré typy jednání aže klíčem kdiagnóze je právě zmíněná kompulzivita (Rosenberg, Feder, 2014). Tato kapitola představí důkazy pro iproti takovému přístupu, zasadí behaviorální závislosti do širších souvislostí apojedná specificky oporuchách souvisejících sužíváním internetu.

2.1Látkové anelátkové závislosti (společné symptomy)

Ozávislosti hovoříme obvykle vsituacích, kdy jedinec není opakovaně schopen kontrolovat určitý typ jednání, jenž se vyznačuje značnou mírou kompulzivity, apokračuje vněm ipřesto, že si tím prokazatelně škodí. Typicky je takovým jednáním nadměrné užívání návykové látky– ta mění chemické prostředí vtěle uživatele způsobem, který je mu natolik příjemný, že může vést kopakovanému užití auméně odolných jedinců až kzávislosti, která se manifestuje jako ztráta kontroly (Nestler, 2005). Obdobné symptomy se však stále častěji objevují vsouvislosti sněkterými typy jednání aodborníci se pomalu začínají shodovat, že ivtakovém případě se může jednat ozávislost. Prototypem takové behaviorální závislosti je patologické hráčství, které je zatím nejvíce prozkoumanou azároveň jedinou oficiální diagnózou vtéto kategorii (APA, 2013). Ozařazení mezi návykové poruchy se ale uvažovalo iudalších potenciálních poruch, například uzávislosti na internetu, závislosti na počítačových hrách, kompulzivním nakupování, hypersexualitě či nadměrném opalování (Grant akol., 2010). Seznam behaviorálních závislostí apotenciálních budoucích diagnóz je však mnohem delší azahrnuje například izávislost na online sociálních sítích, chorobné přejídání, dermatilomanii (patologické mačkání kůže), trichotilomanii (nutkavé vytrhávání vlasů), závislost na lásce či chorobné cvičení. Některé zuvedených diagnóz nyní zklinického hlediska patří dokategorie impulzivních poruch, mnohé dosud diagnostické manuály vůbec neznají. Orozlišení mezi behaviorální závislostí aimpulzivní poruchou se stále debatuje atato distinkce má významné klinické implikace (viz také dále).

Symptomatologická podobnost mezi látkovými abehaviorálními závislostmi je nejzřejmější uhráčské poruchy, jejíž diagnostická kritéria byla od závislosti drogové přímo odvozena azahrnují ztrátu kontroly, rizikové jednání aobtíže vsociální oblasti; farmakologické kritérium ugamblingu chybí (APA,2013). Jak gambling, tak závislost na návykových látkách jsou definovány jako dlouhodobý aopakující se maladaptivní model chování– vprvním případě jde omaladaptivní model užívání návykové látky, ve druhém ohráčské chování, které narušuje osobní, rodinný nebo pracovní život postiženého (APA, 2013). Společná diagnostická kritéria zahrnují toleranci, která se ulátkové závislosti projevuje jako potřeba zvýšené dávky kdosažení stejného účinku, ugamblingu jako potřeba hrát srostoucí sumou peněz, aby dotyčný dosáhl vzrušení. Syndrom zodnětí charakterizují unávykových látek nepříjemné abstinenční příznaky, ugamblingu podrážděnost aneklid při pokusech přestat sázet. Zaujetí (salience) se uzávislosti na návykových látkách projevuje množstvím času stráveným obstaráváním drogy, případně rekonvalescencí zintoxikace, patologický hráč je zaujatý hraním, minulými herními úspěchy aneúspěchy, plánuje další hazard asnaží se získat na něj finance. Jak uživatel drog, tak patologický hráč navíc zanedbávají důležité profesní, společenské či rekreační aktivity. Rizikové užívání návykových látek pokračuje ipřes zjevné fyzické, psychické či jiné negativní důsledky, patologický hráč se vrací ke hraní ipřes jeho prokazatelnou ztrátovost. Relaps se vpřípadě obou typů závislostí projevuje neúspěšnými pokusy přestat sužíváním drog ase sázením. Jak drogová závislost, tak hráčská porucha přitom negativně dopadají na život postiženého– promítají se do jeho finanční situace, ohrožují zdraví skrze životní styl, komplikují rodinné apracovní vztahy, mohou vést ke konfliktu se zákonem.

Na základě uvedených podobností mezi látkovými závislostmi, patologickým hráčstvím adalšími behaviorálními závislostmi sestavil Mark M.Griffiths (2005) operační definici závislosti, která se skládá ze šesti komponent: salience, změny nálady, tolerance, syndromu zodnětí, konfliktu arelapsu:

1.Salience označuje stav, kdy se daná aktivita stane tím nejdůležitějším vživotě jedince, který tráví většinu času jejím vykonáváním či úvahami nad ní.

2.Změny nálady odkazují kakutnímu účinku na psychiku jedince, který může zažívat vzrušení či pocity úlevy.

3.Tolerance znamená, že dotyčný potřebuje kdosažení efektu více aktivity než na počátku.

4.Syndrom zodnětí často představuje podrážděnost análadovost, ubehaviorálních závislostí však chybí klasické fyzické abstinenční příznaky.

5.Konflikt je klíčovou komponentou amůže se projevit jak vrovině interpersonální (například vpodobě potíží se vztahy či vzaměstnání), tak intrapsychické (jako pocity ztráty kontroly či výčitky svědomí).

6.Relaps je termín pro návrat kpůvodním vzorcům chování po období abstinence, kdy jedinec poměrně rychle znovu dosáhne extrémních poloh.

Jakékoliv chování, které naplňuje všech šest kritérií, může být podle Griffithse operačně považováno za závislost. Bez přítomnosti konfliktu však nelze hovořit ozávislosti, nýbrž oexcesivním užívání. To je patrné především vsouvislosti sonline závislostmi: existuje bezpočet případů, kdy jedinci tráví spoustu času například na sociálních sítích, aniž by tím jakkoliv ohrožovali svoje běžné fungování (Griffiths akol., 2014). Podobně někteří autoři rozlišují mezi závislostí na online počítačových hrách avysokým nasazením, které často naplňuje všech pět zbývajících kritérií: hráči mohou trávit upočítače většinu času ave zbytku plánovat strategie apřipravovat se na hru, která jim přináší uspokojení, mohou být podráždění, pokud jim něco unikne, ale dokud je hraní vsouladu sjejich představami oživotě anenarušuje jiné povinnosti, nelze hovořit ozávislosti (Charlton, Danforth, 2010). Model šesti komponent je jedním znejvlivnějších přístupů kbehaviorálním závislostem astal se základem mnoha diagnostických aměřicích nástrojů (podrobněji viz kapitolu 3).

Společnými symptomy však paralely mezi látkovými abehaviorálními závislostmi nekončí. Podobnostmi se vyznačuje iprůběh nemoci. Pro látkové ibehaviorální závislosti je charakteristické silné bažení (craving), nutkavé užívání aužívání kregulaci emocí (Grant akol., 2010). Nejvyšší míry prevalence jsou typické pro adolescenty amladé dospělé– jak uzávislosti na návykových látkách, tak ugamblingu, závislostí souvisejících spoužíváním internetu jako komunikačního prostředku (závislost na sociálních sítích) či kzábavě (online hry) (Leeman, Potenza, 2013). Iniciace vmladším věku rovněž vede kzávažnějšímu průběhu nemoci akvýskytu přidružených psychických obtíží, což je jev popsaný jak pro uživatele návykových látek, tak pro pacienty léčící se spatologickým hráčstvím (Potenza, 2006). Oba typy závislostí jsou častější mezi muži, kteří rovněž začínají vmladším věku (Grant akol., 2010). Pro ženy je naopak charakteristická iniciace vpozdějším věku arychlejší progrese kzávislosti. Tento jev literatura označuje jako efekt teleskopu (telescoping effect) apatrný je jak udrogové závislosti, tak upatologického hráčství (Grant akol., 2010). Pro oba typy závislostí je charakteristické negativní posilování aspolečné jsou iněkteré neurobiologické znaky, například křížová sensitizace. Jde oneurologické adaptace na opakované užívání jedné látky, které se promítnou do reakcí na jinou látku. Vpřípadě behaviorálních závislostí může užívání drog vést ksenzitizaci přirozených odměn anaopak (Leeman, Potenza, 2013). Podobnosti vneurochemických mechanismech vzniku drogové abehaviorální závislosti ovšem nelze jednoznačně prozkoumat, protože většina dostupných poznatků odrogové závislosti vychází ze studií prováděných na zvířatech, jejichž využití má vpřípadě behaviorálních závislostí jednoznačné limity (Leeman, Potenza, 2013). Zároveň se naprostá většina dosavadních studií týká patologického hráčství ajejich výsledky nelze sjistotou zobecnit na všechny poruchy spadající do kategorie behaviorálních závislostí.

2.2Ztráta kontrolyasouvisející poruchy

Jestliže je pro závislost na návykových látkách potřeba užívat chemickou substanci, behaviorální závislosti takto jednoznačné kritérium postrádají. Navíc se obvykle týkají běžných aktivit apřirozeně příjemných objektů, jako jsou peníze, jídlo, či zábava. Rozlišit mezi normálním anadměrným chováním je tak mnohem problematičtější než unávykových látek. Ztráta kontroly akompulzivní jednání závislost sice charakterizují, nicméně nedefinují. Ne všechna nutkavá jednání totiž představují závislost, azatímco například gambling sdílí se závislostmi mnohé symptomy, pro jiné poruchy impulzu (například pro výbušnou osobnost) to neplatí (Grant akol., 2010). Okleptomanii, typické poruše impulzu, uvažují někteří autoři rovněž jako obehaviorální závislosti. Vedle toho závislost na internetu někteří odvozují od poruch impulzu aoznačují ji jako patologické používání internetu, jiní ji naopak řadí mezi obsedantně-kompulzivní poruchy apoužívají termín kompulzivní používání internetu (Jiang, Huang, 2013). Je proto třeba pozici behaviorálních závislostí mezi ostatními poruchami sebekontroly, impulzivními aobsedantně-kompulzivními poruchami vyjasnit.

2.3Komorbidita arizikové faktory

Psychiatrické diagnózy souběžné sbehaviorálními závislostmi se ovšem rekrutují imimo rámec návykových poruch. Typicky jde ovýskyt depresivní poruchy, bipolární poruchy, obsedantně-kompulzivních poruch aporuch soustředění (Grant akol., 2010), tyto diagnózy se objevují napříč širokým spektrem behaviorálních závislostí. Pro internetové závislosti, především pro hraní online her apro excesy na sociálních sítích, je navíc charakteristickáspánková porucha (Király akol., 2014; Weinstein akol., 2014). Uhypersexuality je navíc popsán souběh snarušeným attachmentem astresem (Rosenberg, Feder, 2014). Osoby trpící behaviorálními závislostmi blíž obsedantně-kompulzivním poruchám, například kompulzivním nakupováním, aosoby závislé na sexu či na sázení zároveň často vykazují známky některých poruch osobnosti– hraniční, vyhýbavé, úzkostné či psychotické poruchy osobnosti (Goodman, 2008; Potenza, 2006; Racine akol., 2014).

2.4Neurobiologiebehaviorálních závislostí

Dosavadní neurobiologické poznatky ovzniku aprůběhu závislosti shrnují Rosenberg aFeder (2014) do tří modelů:

2.5Závislost na internetu

3.rostoucí toleranci;

Literatura

Table of Contents

Poděkování

1. Úvod do studia závislostí na internetu

1.1 Existuje vůbec závislost na internetu?

1.2 Struktura knihy

Literatura

2. Jednání jako droga

2.1 Látkové a nelátkové závislosti (společné symptomy)

2.2 Ztráta kontroly a související poruchy

2.3 Komorbidita a rizikové faktory

2.4 Neurobiologie behaviorálních závislostí

2.5 Závislost na internetu

Literatura