Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Jarmila Kelnarová, PhD.,
a kolektiv

Ošetřovatelství pro střední zdravotnické školy 2. ročník – 2. díl
2., přepracované a doplněné vydání

Hlavní autorka a editorka: PhDr. Jarmila Kelnarová, PhD.

Autorský kolektiv: Mgr. Babáková Dominika, Mgr. Cahová Martina, PhDr. Číková Zuzana, Mgr. Hauserová Dana, PhDr. Kelnarová Jarmila, PhD., Mgr. Kovářová Zdeňka, Mgr. Křesťanová Iva, Mgr. Svobodová Kateřina, PhDr. Toufarová Jana, Mgr. Váňová Jana, Mgr. Vojkovská Gabriela, Mgr. Voráčová Petra

Recenzentka: PhDr. Jana Uhrová

© Grada Publishing, a.s., 2016
Cover Photo © fotobanka allphoto, 2016

Obrázky 21, 39, 40, 41, 45–48 podle předloh autorek nakreslila Miloslava Krédlová.
Obrázky a fotografie 15–18, 43, 44, 50–53, P4, P7, P9, P10, P12–P15 Petr Žalmánek,
14 a 49 Mgr. Petr Přikryl,
1–3, 19, 20, 22, 23, 31–35, 42, 43, P1–P3, P5, P6, P8 Mgr. Jana Váňová,
4–13, 24–30, 36–38 a P11 PhDr. Jana Toufarová.

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 6359. publikaci
Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková
Sazba a zlom Karel Mikula
Počet stran 256 + 4 strany barevné přílohy
1. vydání, Praha 2016
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Poděkování za pomoc a kompletaci textu patří Mgr. Janě Váňové.

Názvy produktů, firem apod. použité v této knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-9422-3 (ePub)
ISBN 978-80-271-9421-6 (pdf)
ISBN 978-80-247-5330-0 (print)

Úvod

Milí žáci,

dostáváte do rukou 2. díl učebnice ošetřovatelství, která je velmi zásadní pro přípravu pro vaše budoucí povolání.

Obsahuje teoretický výklad k tématům infuze, transfuze, odběry biologického materiálu, převazy, endoskopie, punkce a rehabilitační ošetřovatelství. Jde o velmi důležité a závažné výkony, jež budete provádět u komplexní ošetřovatelské péče o nemocné. Pracovat musíte pečlivě a zodpovědně, aby nedošlo k poškození zdraví pacientů a aby bylo z vaší práce patrné, že postupujete profesionálně.

Učebnice je určena pro 2. ročník a vychází ze schválených Rámcově vzdělávacích programů – dokumentu MŠMT – a z nového Školního vzdělávacího programu. Jednotlivé kapitoly byly připraveny tak, aby učivo na sebe logicky navazovalo. Kapitoly jsou doplněny o nejnovější informace od zdravotníků-profesionálů ze zdravotnických zařízení a z nejnovější literatury a jsou také obohaceny fotografiemi.

Odborné učitelky vás budou připravovat na budoucí povolání, budou vám oporou a pomohou vám zvládnout vědomosti, praktické dovednosti i návyky, které využijete ve své profesi zdravotnického pracovníka.

Přeji vám i nemocným lidem, aby se pro vás povolání stalo posláním, abyste pracovali s radostí, a stali se tak profesionály nejen po stránce odborné, ale i lidské.

Jarmila Kelnarová

1Infuze

Cíl

Poprostudování této kapitoly žák:

■Vyjmenuje základní rozdělení tělesných tekutin.

■Vysvětlí pojem infuzní terapie.

■Definuje důvody aplikace infuzí.

■Vysvětlí adefinuje centrální žilní přístup.

■Vymezí důvody zavedení centrálního žilního přístupu.

■Připraví pomůcky kzavedení centrálního žilního přístupu.

■Prakticky demonstruje asistenci lékaři při tomto výkonu.

■Popíše komplikace spojené sezavedením centrálního žilního přístupu.

■Objasní důvody zavedení periferní žilní kanyly.

■Vyjmenuje vhodná místa pro zavedení periferní žilní kanyly.

■Připraví pomůcky kvenepunkci.

■Objasní komplikace uperiferní žilní kanylace.

■Vyjmenuje zásady postupu aplikace infuzí.

■Zvládá přípravu infuze.

■Rozpozná komplikace aplikace infuzí.

1.1Tělní tekutiny

Homeostáza

Základem fyziologické existence organismu je stálost složení vnitřního prostředí, která je nezbytná pro udržení činnosti všech buněk vtěle.

Homeostáza je funkční dynamická rovnováha složení vnitřního prostředí organismu. Vyjadřuje relativní stálost vnitřního prostředí imechanismy, které tuto stálost zajišťují.

Tělní tekutiny

Voda je hlavní složkou vnitřního prostředí organismu. Množství vody vtěle závisí navěku, hmotnosti apohlaví jedince aindividuálně kolísá podle příjmu avýdeje.

Celková tělesná voda (CTV) udospělého muže činí asi 60 % tělesné hmotnosti, uženy 50 %. Udětí je podíl CTV najejich tělesné hmotnosti vyšší, unovorozence cca 70 %.

Voda je vorganismu uložena mimo buňky (tzv. mimobuněčná voda), srozpuštěnými látkami tvoří extracelulární tekutinu (ECT). Dále sevoda nachází vbuňkách (tzv. buněčná voda), srozpuštěnými koloidy akrystaloidy tvoří intracelulární tekutinu (ICT). NaECT připadá udospělého muže 20 % tělesné hmotnosti anaICT 40 % tělesné hmotnosti (obr. 1).

Obr. 1 Rozdělení tělesných tekutin

Základní elektrolyty krevní plazmy

Jde oanorganické látky vkrevní plazmě. Jsou významné svými fyzikálně-chemickými vlastnostmi.

Sodík(Na)

Hlavní kationt mimobuněčné tekutiny.

Je odpovědný zacelkový obsah vody vtěle aspolu sdraslíkem reguluje rovnováhu tělesných tekutin vtěle. Účastní seregulace nervové asvalové činnosti (naprincipu tzv. sodíkové pumpy).

Draslík(K)

Většina draslíku je obsažena vnitrobuněčné tekutině, ato vcytoplazmě buňky, nervů, svalů.

Slouží kudržování rovnováhy elektrolytů vbuňkách (tkáních), vyrovnává nadměrný příjem Na. Podílí se na regulaci krevního tlaku.

Krevní hladina je řízena hormonálně, může vést ažkselhání srdce (potlačuje stahy srdečního svalu), dále např. kochrnutí, zpomalení tepu.

Chloridy(Cl)

Vyskytují sespolu sKaNa, tj. regulují tělesnou rovnováhu tekutin aelektrolytů.

Nejvyšší koncentrace Cl je vtrávicích žaludečních šťávách avmozkomíšní tekutině.

Zdroj: NaCl je přijímaný spotravou, nedostatek je velmi vzácný.

Bikarbonáty(HCO3)

Bikarbonát= název užívaný pro hydrogenuhličitan.

Jeden zpufrů (nárazníků) lidského organismu, který je součástí acidobazické rovnováhy– jedná seosystém tvořený buňkou akyselinou uhličitou, jež odpovídá množství oxidu uhličitého vkrvi. Tento systém je napojen naplíce (vydechují oxid uhličitý) aledviny (zadržují bikarbonát) akesvé značné kapacitě tvoří nejdůležitější pufrovací systém.

Pohyb tělesných tekutin aelektrolytů vorganismu

■difuze– druh pasivního transportu, umožňuje náhodný pohyb molekul zjednoho místa nadruhé podle koncentračního spádu (gradientu), tj. zmísta vyšší koncentrace domísta snižší koncentrací

■osmóza– samovolné pronikání molekul zméně koncentrovaného roztoku doroztoku koncentrovanějšího skrze polopropustnou membránu (blánu), která nepropouští rozpuštěné látky, výsledným stavem je dosažení stejné osmotické aktivity naobou stranách membrány

■aktivní transport– látky přecházejí membránami buněk zméně koncentrovaného dokoncentrovanějšího roztoku– během transportu spotřebují metabolickou energii, např. sodíkovo-draslíková pumpa

Osmolalita

Hodnota osmolality je základní kvalitou tělesné vody. Pro udržování objemu jednotlivých prostorů afunkci enzymů je nutná stálá koncentrace rozpuštěných látek. Množství částic vroztoku je hodnota osmolality. Osmolalita je schopnost prostoru „přisávat“ vodu přes membránu.

Normální osmolalita sepohybuje vrozmezí 280–295 mmol částic/kg roztoku. Hlavním faktorem ovlivňujícím osmolalituECT je koncentraceNa.

Osmolalita infuzních roztoků– možnosti aplikace

■periferní žilní vstup– osmolalita do900 mosmol/l, udětí se doporučuje 600 mosmol/l

■centrální vstup– osmolalita nad 900 mosmol/l

Faktory ovlivňující rovnováhu tělních tekutin aelektrolytů

■věk– požadavky napříjem tekutin jsou různé vzávislosti navěku

■teplota prostředí– nadměrné teplo stimuluje sympatikus azpůsobuje pocení, dochází keztrátě NaCl itekutin

■strava– pokud je příjem potravy nedostatečný, tělo začíná čerpat bílkovinné zásoby, tím sesnižuje hladina albuminu vséru→ vznik otoku

■stres– zvyšuje buněčný metabolismus, koncentraci glukózy vkrvi avesvalech→ retence sodíku avody; zvýšená tvorba antidiuretického hormonu (snížení tvorby moči)→ celková odpověď organismu je zvýšení objemu krve

■nemoc– rozsáhlé chirurgické zákroky (stresová odpověď), ztráty tekutin aelektrolytů (např. popáleniny), onemocnění srdce aledvin

Poruchy rovnováhy tekutin

Dehydratace (hypovolemie)

Příznaky: oschlý jazyk, suchost sliznic, suché rty, snížený kožní turgor, zmatenost, apatie.

Dělí sepodle toho, jaký je při ztrátě podíl vody asodíku (Na):

■ztráty vody (vzestup osmotického tlaku = hypertonická dehydratace)– žíznění, diabetes insipidus

■ztráty vody aNa(bez osmotických změn = izotonická dehydratace)– zvracení, průjmy, popáleniny

■ztráty Na(pokles osmotického tlaku, zmnožení intracelulární tekutiny = hypotonická dehydratace)– poruchy resorpce Navledvinách

Hyperhydratace (hypervolemie)

Příznaky: Hromadění tekutiny, zčehož rezultuje při postižení izolovaného orgánu edém či při hromadění vdutých orgánech atělních dutinách hydrops, při hromadění vřídkém podkožním pojivu anasarka; dále bývá zvracení, průjmy, ažkóma.

Větší stupeň hyperhydratace provází transudace (hromadění tekutiny vserózních dutinách– hydrothorax, hydroperikard, ascites).

Rozdělení

■hypotonická– ztráty Naanadměrný přívod vody (tzv. „otrava vodou“) vtropech nebo horkých provozech

■izotonická– nadměrná infuze izotonického roztoku, poruchy funkce ledvin

Poruchy distribuce elektrolytů

■hypokalemie (snížená hladina draslíku)– vzniká nejčastěji při průjmech, zvracení, pyelonefritidách, metabolické alkalóze; příznaky: svalová slabost

■hyperkalemie (zvýšená hladina draslíku)– vzniká nejčastěji při nedostatečné činnosti ledvin, zvýšeném rozpadu krevních buněk, nedostatku aldosteronu(Addisonova nemoc), těžké acidóze; příznaky: svalová slabost, arytmie, ažzástava srdce

■hyponatremie (snížená hladina sodíku)– při nadměrném přívodu vody, zvýšených ztrátách Na

■hypernatremie (zvýšená hladina sodíku)– při nedostatku vody, zvýšeném příjmu Nanebo sníženém vylučování Na(Connův syndrom, Cushingův syndrom)

■hypokalcemie (snížená hladina vápníku)– při snížené činnosti příštítných tělísek (hypoparatyreóza), nedostatku vitaminu D

■hyperkalcemie (zvýšená hladina vápníku)– při zvýšené činnosti příštítných tělísek (hyperparatyreóza)

■hypomagnezie (snížená hladina hořčíku)– při nedostatku magnézia vpotravě apři hyperparatyreóze

■hypermagnezie (zvýšená hladina hořčíku)– vzniká při selhání ledvin apři hypoparatyreóze

■hypofosfatemie (snížená hladina fosforu)– při poruše resorpce, hypovitaminóze D, hyperparatyreóze

■hyperfosfatemie (zvýšená hladina fosforu)– při nadbytečném přívodu fosforu, hypoparatyreóze, předávkování vitaminem D, uhojení rozsáhlých fraktur

■hypochloremie (snížená hladina chloru)– při hypotonické dehydrataci ahyperhydrataci

■hyperchloremie (zvýšená hladina chloru)– při hypertonické dehydrataci ahyperhydrataci

Poruchy acidobazické rovnováhy

pH krve 7,36–7,44 (pH ↓ acidóza, pH ↑ alkalóza).

Acidóza

Proces vedoucí kpoklesu pH krve.

Metabolická acidóza

Příčiny: renální selhání, diabetes mellitus (diabetická ketoacidóza), hladovění, těžké průjmy.

Příznaky: dušnost, Kussmaulovo dýchání, alterace psychického stavu, kóma.

Respirační acidóza

Převaha tvorby CO2 nad jeho vylučováním.

Příčiny: ztížené vydechování, obstrukce (bronchitida, nádor, astma, zánět), extrapulmonální poškození (pneumothorax).

Příznaky: dušnost, tachypnoe, cyanóza, slabost, malátnost.

Alkalóza

Proces vedoucí kevzestupu pH krve.

Metabolická alkalóza

Příčiny: ztráta silných kyselin (zvracení, odsávání žaludečního obsahu), léčba diuretiky.

Příznaky: zvracení, tachykardie, poruchy srdečního rytmu, zmatenost.

Respirační alkalóza

Příčiny: nadbytečné vydechování CO2 při hyperventilaci– hysterický záchvat.

Příznaky: parestezie, pocení, závratě, strach, tachykardie.

1.2Infuzní terapie

Infuze je neoddělitelná ačasto podstatná složka léčby nemocných, unichž je perorální aenterální výživa nedostatečná. Infuzní terapie je vpravení většího množství tekutiny doorganismu parenterálním přístupem.

1.2.1Účel infuzní terapie

■diagnostický– infuzní roztok je nosičem diagnostické látky, pomocí které lze vyšetřit konkrétní orgán

■léčebný (terapeutický)– viz kap. 1.2.2

1.2.2Indikace infuzní terapie

■udržení nebo vyrovnání vodní aelektrolytové rovnováhy

■zajištění energetických potřeb organismu

■úprava acidobazické rovnováhy

■doplnění objemu krve

■vyvolání osmotické diurézy

■použití infuze jako nosiče léků

■léčebné roztoky, např. antibiotika, paracetamol

■zabezpečení dodávky iontů aléků rozpustných vevodě

1.2.3Infuzní roztoky

Krystaloidní roztoky

Nízkomolekulární– rychle zásobují organismus vodou aelektrolyty, vydrží krátkou dobu vcévním řečišti:

■izotonické roztoky– mají stejné množství iontů jako plazma– mají stejný osmotický tlak

■hypotonické roztoky– obsahují méně iontů než plazma

■hypertonické roztoky– jsou koncentrovanější než plazma

Koloidní roztoky

Vysokomolekulární, vydrží dlouho vcévním řečišti.

1.2.4Druhy infuzních roztoků

Slouží kudržení nebo vyrovnání vodní aelektrolytové rovnováhy (tab.1):

■roztoky obsahující různé koncentrace iontů Na, K, Ca, Mg, Cl, laktátu, acetátu anízké koncentrace glukózy afruktózy

■potřebné množství asložení roztoku odpovídá potřebám organismu

■aplikace dále podle hladiny iontů vkrvi

Tab. 1 Infuzní roztoky kudržení nebo vyrovnání vodní aelektrolytové rovnováhy

Označení roztoku

Název

Složení

Druh

Indikace

F 1/1

FR

0,9% NaCl (fyziologický roztok–
natrii chloridum)

9g NaCl na1000ml vody pro injekce

izotonický

dehydratace

F 1/2

fyziologický roztok
poloviční

při velikosti 500ml:

250 ml F 1/1
+ 250 ml 5% glukóza

hypotonický

dehydratace,

lehká
metabolická acidóza

nejčastěji udětí

Plasmalyte

Plasmalyte roztok

Na+ K+ Mg++ acetát, glukonát
+ voda pro injekce + hydroxid sodný (kúpravě pH)

izotonický

dehydratace,

lehká
metabolická acidóza

Plasmalyte roztok
sglukózou 5%

Plasmalyte roztok
sglukózou 5%

Plasmalyte
roztok
sglukózou 5%

hypertonický

dodání
energie, ztráta objemu
tekutin, lehká metabolická acidóza

G5

5% glukóza

1000ml roztoku obsahuje 50g glukózy

izotonický

dehydratace,

nosič léků

G10

10% glukóza

1000ml roztoku obsahuje 100g glukózy

izotonický

dodání
energie

R 1/1

Ringerův roztok

NaCl, KCl, CaCl2 + 1000ml vody pro injekce

izotonický

dehydratace

RL 1/1

Ringer-laktát

NaCl, KCl, CaCl2, laktát
+ 1000ml vody pro injekce

izotonický

metabolická acidóza,

dehydratace

Ringerfundin

Ringerfundin

NaCl, KCl, Mg++, CaCl2, acetát, malát + voda pro injekce

izotonický

izotonická dehydratace,

brání vývoji metabolické acidózy

H 1/1

Hartmannův roztok

NaCl, KCl, CaCl2, Na-laktát + 1000ml vody pro injekce

izotonický

metabolická acidóza,

dehydratace

D 1/1

Darrowův roztok

NaCl, KCl,
Na-laktát
+ 1000ml vody pro injekce

hypertonický

hypokalemie

Zajištění energetických potřeb organismu (tab. 2)

■roztoky základních živin– cukry (sacharidy), bílkoviny (proteiny– aminokyseliny), tuky (lipidy)

Tab. 2 Infuzní roztoky pro doplnění energetických potřeb organismu

Cukry

Označení roztoku

Název

Složení

Druh

Indikace

G10

10%
glukóza

1000ml roztoku obsahuje 100g glukózy

izotonický

dodání energie, aplikace doperiferního žilního vstupu, aplikace inzulinu HMR

G20

20%
glukóza

1000ml roztoku obsahuje 200g glukózy

hypertonický

dodání energie,
aplikace docentrálního žilního vstupu, aplikace inzulinu HMR

G40

40%
glukóza

1000ml roztoku obsahuje 400g glukózy

hypertonický

hypoglykemie

Bílkoviny

Označení roztoku

Název

Složení

Druh

Indikace

NutraminU

NutraminU

aminokyseliny

koloidní

jaterní selhání,

chronická hepatitida,

akutní
pankreatitida

NutraminU

NutraminU

aminokyseliny

koloidní

akutní achronické selhání ledvin

Nutramin VLI

Nutramin VLI

aminokyseliny

valin

leucin

izoleucin

koloidní

akutní
pankreatitida,

akutní a
chronické
selhání ledvin,

jaterní selhání,

septické stavy

Nutramin neo 4%, 8%

Nutramin neo 4%, 8%

aminokyseliny

koloidní

selhání ledvin

Nutramin neo SX

Nutramin neo SX

aminokyseliny
+ sorbitol, xylit

koloidní

nedostatek bílkovin

Tuky

Označení roztoku

Název

Složení

Druh

Indikace

Intralipid 20%

Intralipid

emulze lipidů

koloidní

dodání energie + esenciální mastné kyseliny

Lipofundin
10%, 20%

Lipofundin

emulze lipidů

koloidní

dodání energie + esenciální mastné kyseliny

■další zástupci infuzních roztoků

–bílkoviny:

• Neonutrin Hepa 5,5%– onemocnění jater

• Neonutrin Nefro– onemocnění ledvin

• Neonutrin U

• Dipeptiven 20%

–tuky:

• Structolipid 20%

• Clin Oleic

Systém all in one (tab. 3)

Optimální způsob vyvážené parenterální výživy (všechny složky výživy smíchány vjednom vaku) (obr. 2).

Obr. 2 Systém all in one

Vaky jsou připravovány vpřísně sterilních podmínkách naspecializovaných pracovištích vlaminárním boxu určeném pro tento účel nebo vlékárně.

Jsou většinou připravovány na24 hodin.

Výhodou je snadná manipulace (snížení rizika komplikací).

Tab. 3 Příklady systému all in one

Označení roztoku

Počet komor

Indikace

Clinimix

dvoukomorový vak

jedna komora: aminokyseliny + elektrolyty

druhá komora: glukóza
+ kalcium

nedostatečná nebo kontraindikovaná perorální aenterální výživa,

přísun energie aesenciálních mastných kyselin,

aplikace docentrálního žilního vstupu

Nutriflex peri

dvoukomorový vak

nedostatečná nebo kontraindikovaná perorální aenterální výživa,

doplnění energie, aminokyselin atekutin,

aplikace doperiferního žilního vstupu

Nutriflex basal

dvoukomorový vak

nedostatečná nebo kontraindikovaná perorální aenterální výživa,

doplnění energie, aminokyselin atekutin,

aplikace docentrálního žilního vstupu

Nutriflex lipid peri

tříkomorový vak

horní levá komora: glukóza

horní pravá komora: tuková emulze

dolní komora: aminokyseliny

nedostatečná nebo kontraindikovaná perorální aenterální výživa,

doplnění energie, aminokyselin, esenciálních mastných kyselin, elektrolytů atekutin,

aplikace doperiferního žilního vstupu

Nutriflex lipid plus

tříkomorový vak

aplikace docentrálního žilního vstupu

Aminomix 1

dvoukomorový vak

jedna komora: aminokyseliny

druhá komora: glukóza
+ elektrolyty

totální parenterální výživa– substituce tekutin aelektrolytů,

aplikace docentrálního žilního vstupu

Kabiven Peripheral

tříkomorový vak:

glukóza 11%

aminokyseliny aelektrolyty

tuková emulze

dospělí pacienti aděti starší 2 let

do periferního nebo centrálního žilního vstupu

Úprava acidobazické rovnováhy (tab. 4)

Při zajištění homeostázy je pH krve 7,36–7,44 (pH ↓ acidóza,
pH↑ alkalóza).

Tab. 4 Infuzní roztoky naúpravu acidobazické rovnováhy

Označení roztoku

Název

Složení

Druh

Indikace

H 1/1

Hartmannův roztok

NaCl, KCl, CaCl2,
Na-laktát

izotonický

metabolická acidóza

RL 1/1

Ringer-laktát

NaCl, KCl, CaCl2

izotonický

metabolická acidóza

NaHCO3 4,2%, 8,4%

natrium hydrogencarbonicum

NaHCO3 4,2%, 8,4%

hypertonický

metabolická acidóza

NH4Cl 5,35%

chlorid amonný 5,35%

NH4Cl

hypertonický

metabolická alkalóza

Doplnění cirkulujícího oběhu

Koloidní roztoky

■Haemaccel 3,5% (mírný diuretický účinek, neovlivňuje koagulační systém)

■Gelofusine (náhrada objemu plazmy)

■Gelafundin (želatinový roztok)

■Haes 6%, 10% (hydroxyetylškrob– koloidní náhrada objemu plazmy)

■Elohöst 6% (vzestup krevního objemu azrychlení krevního toku, pozor napřetížení oběhu nebo alergickou reakci)

■Voluven 6% (náhrada plazmy)

■Tetraspan 6%, 10% (náhrada objemu plazmy)

■Gelaspan 4% (plně plazma-adaptovaná 4% sukcinylovaná želatina– modifikovaná rozpustná želatina, náhrada objemu plazmy)

Vyvolání osmotické diurézy

Osmotická diuréza je zvýšené vylučování moči způsobené vysokým obsahem osmoticky aktivních látek.

Mannitol

Osmoticky aktivní infuzní roztok, pointravenózním podání působí přesun vody zextravaskulárního prostoru docévního řečiště.

■indikace– oligurie, anurie, edémy mozku amíchy, nitrolební hypertenze, nitrooční hypertenze (např. uglaukomu)

■Mannitol 10%– aplikace doperiferního nebo centrálního žilního vstupu

■Mannitol 20%– aplikace docentrálního žilního vstupu

Pokud dojde vinfuzní láhvi během skladování kevzniku krystalů, nejedná seozávadu přípravku (přesycený vodný roztok), roztok vinfuzní láhvi je třeba zahřát vevodní lázni na60 °C. Porozpuštění krystalů avychladnutí nateplotu 37 °C lze čirý roztok aplikovat.

Použití infuze jako nosiče léků

Používají seF 1/1 aG5%.

Koncentráty iontů

Krystaloidní hypertonické roztoky

■NaCl 10%– úprava poruch sodíkové achloridové rovnováhy (hyponatremie, hypochloremie, hyperhydratace)

■CaCl

■KCl 7,45%, KCl 10%– hypokalemie

■MgSO4 10%, 20%

Roztok KCl patří mezi léčiva svyšší mírou rizika (dále se sem řadí inzuliny, heparin aopiáty)– zdravotnické zařízení pomocí vnitřního předpisu stanoví postupy pro objednávání, skladování apodávání léčiv svyšší mírou rizika.

Pro substituci kalia se nově využívají již připravené tzv. premixy– korekční roztoky:

■kaliumchlorid/glucose 0,15% + 5%

■kaliumchlorid/glucose 0,3% +5% (obr. 3)

Obr. 3 Korekční roztok

■kaliumchlorid/natriumchlorid 0,15% + 0,9%

■kaliumchlorid/natriumchlorid 0,3% + 0,9%

Léčebné roztoky

Infuzní roztok je připraven kokamžité aplikaci. Při aplikaci je potřeba věnovat pozornost složení akoncentraci infuzního roztoku:

■Perfalgan– paracetamol 10 mg/ml (krátkodobá léčba středně silných bolestí, zvláště po chirurgických výkonech, krátkodobá léčba horečnatých stavů)

■Neodolpasse– obsahuje dvě léčivé látky– diklofenak aorfenadrin; diklofenak má bolest utišující účinek, protizánětlivý ahorečku snižující účinek, orfenadrin působí proti svalovým křečím

■gentamicin, metronidazol– antibiotikum

1.2.5Místa aplikace infuze

Periferní žilní katétr

Invazivní vstup dosterilního prostředí krevního řečiště je rizikovým faktorem. Patří mezi nejčastější výkony prováděné vezdravotnických zařízeních.

Důvody zavedení periferní žilní kanyly

■i.v. aplikace léků

■aplikace infuzních roztoků

■podávání krevních derivátů

■parenterální výživa

■dehydratace apod.

Místa pro venepunkci

Při výběru vhodného místa kzavedení periferní žilní kanyly postupujeme směrem odhřbetu ruky ažkloketní jamce. Ke kanylaci jsou vhodné velké, měkké arovné žíly, snažíme sevybírat nedominantní končetinu nemocného. Nevhodné žíly jsou naparetické končetině, vmístě zlomenin ajiných poranění, místa předešlé katetrizace, tuhé sklerotické žíly, žíly nadolní končetině avohybu (loketní jamka).

Místa nahorní končetině

■vv. metacarpeae

■v. cephalica

■v. basilica

■v. mediana cephalica

■v. mediana basilica

■v. mediana cubiti

Pomůcky

■periferní žilní katétr (různého průsvitu) (tab. 5)

■dezinfekční přípravek napokožku

■dezinfekční přípravek naruce

■turniket

■sterilní tampony, nůžky

■náplast

■sterilní krytí

■ochranné rukavice (nesterilní jednorázové)

■emitní miska

■nádoby na ostrý materiál

■podnos

■buničitá vata napodložení končetiny

■spojovací hadička

■bezjehlový vstup

■fyziologický roztok kproplachu katétru

■5–10ml stříkačka

■infuze, transfuze, injekce

Tab. 5 Druhy periferních žilních kanyl

Katétr/barva

Gauge

Vnější průměr

vmm

Využití

oranžová

14

2,1

urgentní transfuze krve

šedá

16

1,7

rychlé transfuze krve akrevních derivátů, infuze větších objemů udospělých pacientů sdobrými periferními žílami

zelená

18

1,3

pacienti podstupující chirurgický výkon, dostávající krevní deriváty nebo velké množství infuzních roztoků

růžová

20

1,1

pacienti dostávající velké
množství infuzních roztoků
(2000–3000ml/24 hod.), viskózních roztoků nebo krve (při užití tenkostěnné kanyly), podstupující diagnostický test, který vyžaduje rychlé podání kontrastní látky

modrá

22

0,9

upacientů sdlouhodobou infuzní terapií, smalými žílami, uonkologických, pediatrických nebo geriatrických pacientů

žlutá

24

0,7

novorozenci nebo starší pacienti, kteří mají žíly křehké apoškozené, onkologičtí pacienti podstupující chemoterapii

Ošetřovatelský postup při zavedení periferního žilního katétru

Zavádění periferního žilního katétru je podle platné legislativy vkompetenci nelékařského zdravotnického pracovníka.

Povinnosti před výkonem

■Připravíme si pomůcky napodnos.

■Poučíme klienta ovýkonu apotřebné spolupráci.

■Uložíme ho dopohodlné polohy.

Povinnosti při výkonu

■Provedeme hygienickou dezinfekci rukou.

■Zhodnotíme žilní systém pacienta avybereme pravděpodobné místo vpichu (pohledem, pohmatem).

■Přiložíme turniket navybranou končetinu 5–10cm nad předpokládaným místem vpichu.

■Vybereme žílu vhodnou kzavedení katétru (pohledem, palpačně), použijeme event. metody kezvýšení žilní náplně (zatínání pěsti, poklepání atření žíly apod.).

■Dezinfikujeme místo vpichu anecháme prostředek působit podle typu dezinfekce (15–60 s), poté se místa vpichu již nijak nedotýkáme (přípustné pouze vesterilních rukavicích).

■Nasadíme si ochranné rukavice (nesterilní jednorázové).

■Zvolíme vhodnou velikost katétru, ato podle průsvitu adélky cévy apodle množství aplikovaných látek.

■Upozorníme nemocného naokamžik vpichu.

■Vypneme kůži směrem ksobě (obr. 4) azavedeme katétr pod úhlem 25–30°. Zkontrolujeme, zda je krev vkomůrce kanyly (obr. 5). Poprovedení punkce žíly musíme její předchozí zaškrcení rychle alehce povolit, jehlu dále nezavádíme, pouze pomalu vsunujeme plastikovou kanylu docévy (nezavádíme jehlu znovu dokatétru– nebezpečí odříznutí části flexibilní kanyly).

Obr. 4 Držení periferního žilního katétru

Obr. 5 Zavedení periferního žilního katétru

■Poúspěšném zavedení stiskneme žílu nad místem uložení katétru aodstraníme zaváděcí jehlu.

■Napojíme spojovací hadičku sfyziologickým roztokem,ověříme správnost uložení katétru proplachem avyzkoušíme návrat (obr. 6).

Obr. 6 Napojení spojovací hadičky

■Překryjeme místo vpichu sterilním krytím (viz krytí afixace kanyly) (obr. 7) apřipojíme bezjehlový vstup (obr. 8).

Obr. 7 Závěrečná fixace periferního žilního katétru

Obr. 8 Bezjehlový vstup

■Připojíme infuzi, transfuzi, injekci nebo uzavřeme bezjehlovým vstupem, combi zátkou, mandrénem či fyziologickým roztokem.

Povinnosti povýkonu

■Označíme sterilní krytí datem ahodinou zavedení katétru.

■Informujeme klienta onásledné péči.

■Uklidíme si pomůcky– jednorázové pomůcky odstraníme dopřipravených nádob, pomůcky navíce použití naložíme dodezinfekce podle zvyklostí oddělení.

Krytí afixace kanyly

■Kanylu vždy kryjeme sterilně, abychom zabránili vstupu infekce apředešli možným komplikacím.

■Kónus akřidélka kanyly podložíme sterilním čtverečkem, což zabraňuje otlakům kůže azároveň odnímá vlhkost zkůže, tím zůstává místo suché abez nebezpečných mikroorganismů.

■Místo vpichu fixujeme sterilním krytím.

■Katétr fixujeme náplastí, prubanem, obvazem apod.

Možnosti krytí

Transparentní film (obr. 9, 10) pro krytí periferní žilní kanyly vyměňujeme podle standardu ošetřovatelské péče dané nemocnice (obvykle za 3–4 dny) nebo ihned, pokud seznečistí, zvlhne či seuvolní.

Obr. 9 Transparentní krytí I

Obr. 10 Transparentní krytí II

Netkaný textil (obr. 11) kekrytí periferní žilní kanyly měníme podle standardu ošetřovatelské péče dané nemocnice (obvykle za 48–72 hod.) nebo ihned, pokud seznečistí, zvlhne či seuvolní.

Obr. 11 Krytí– netkaná textilie

Záznam dodokumentace nemocného– zapíšeme:

■hodina zavedení katétru

■místo zavedení (strana alokalizace)

■velikost katétru

■druh krytí

■podpis sestry

Komplikace zavedení periferního žilního katétru

Hematom

Vzniká nejčastěji následkem propíchnutí žíly při zavádění kanyly. Vytvoření hematomu povytažení kanyly lze zabránit stlačením místa vpichu asi na3–4 min aprovedením elevace končetiny.

Extravazace

Prosakování podávaných látek dotkáně mimo cévní řečiště.

Přesvědčíme se, žeinfuze protéká volně, protože některé látky mohou mimo cévu způsobit nekrózu. Při úniku mimo cévu pacient většinou udává pocit pálení, bolest, vmístě setvoří zatvrdnutí, při dlouhodobém úniku látky dopodkoží končetina otéká.

Flebitida

Zánět povrchové žíly projevující secitlivostí, bolestí, začervenáním, otokem, tvorbou pruhů, hmatným provazcovitým zatvrdnutím vprůběhu žíly ažhnisáním. Dojde-li kzánětu hluboké žíly, hovoříme otromboflebitidě.

Embolie

Je vzácná, ale možná komplikace při všech formách i.v. terapie.

Vzduchová embolie nastává, pokud vznikne negativní tlak vžíle, např. leží-li místo punkce nad úrovní srdce. Další příčinou vzduchové embolie může být nedostatečné odvzdušnění celé infuzní soupravy.

Embolie krevní sraženinou může vzniknout při prostřikování neprůchodné kanyly (proto je vždy nutné neprůchodnou kanylu vyměnit zanovou).

Embolie koncem kanyly může nastat odříznutím konce kanyly při opětovném zasunutí kovové jehly.

Alergie

Nadezinfekční prostředek, na podávanou látku.

Napíchnutí

Při poranění nervu vloketní jamce, napíchnutí arterie.

Popis místa vpichu podle Maddonovy klasifikace (tab. 6).

Tab. 6 Maddonova klasifikace reakce vmístě vpichu

Stupeň

Reakce

0

není bolest ani reakce vokolí

I

pouze bolest, není reakce vokolí

II

bolest azarudnutí

III

bolest, zarudnutí, otok, bolestivý pruh vprůběhu žíly

IV

hnis, otok, zarudnutí abolestivý pruh vprůběhu žíly

Uzávěr periferního žilního katétru (PŽK)

Druhy uzávěrů

■mandrén– jednorázové použití (obr. 12, 13)

■bezjehlový vstup (viz obr. 8 na s. 30)

■proplach fyziologickým roztokem + combi zátka

Obr. 12 Mandrén

Obr. 13 Vložení mandrénu

Pomůcky kuzávěru periferního žilního katétru

■dezinfekční prostředek naruce

■podnos

■buničitá vata napodložení končetiny

■ochranné rukavice (nesterilní jednorázové)

■sterilní tampony

■dezinfekční prostředek navstup periferní žilní kanyly

■náplast

■emitní miska

■uzávěr periferní žilní kanyly

Povinnosti před výkonem

■Připravíme si pomůcky napodnos.

■Poučíme klienta ovýkonu apotřebné spolupráci.

■Uložíme ho dopohodlné polohy.

Povinnosti při výkonu

■Provedeme hygienickou dezinfekci rukou.

■Nasadíme si ochranné rukavice.

■Zastavíme aplikaci doperiferní žilní kanyly.

■Před rozpojením infuzní soupravy spoje dezinfikujeme anecháme zaschnout.

■Uzavřeme periferní žilní kanylu jedním zezpůsobů uvedených výše.

■Spojovací hadičku fixujeme náplastí.

Povinnosti povýkonu

■Informujeme pacienta onásledné péči.

■Uklidíme si pomůcky– jednorázové pomůcky odstraníme dopřipravených nádob, pomůcky navíce použití naložíme dodezinfekce podle zvyklostí oddělení.

Extrakce periferní žilní kanyly

■Uplyne doba nutnosti parenterálního vstupu.

■Uplyne přijatelná doba odzavedení katétru – řídíme se platným standardem ošetřovatelské péče dané nemocnice.

■Zjistí sevýskyt komplikací.

Pomůcky kextrakci periferní žilní kanyly

■dezinfekční prostředek naruce

■podnos

■buničitá vata napodložení končetiny

■ochranné rukavice (nesterilní jednorázové)

■sterilní tampony (nebo podle standardu dané nemocnice)

■náplast

■emitní miska

Povinnosti před výkonem

■Připravíme si pomůcky napodnos.

■Poučíme klienta ovýkonu apotřebné spolupráci.

■Uložíme ho dopohodlné polohy.

Povinnosti při výkonu

■Provedeme hygienickou dezinfekci rukou.

Povinnosti povýkonu

Vedení ošetřovatelské dokumentace

Jednou za24 hodin zapíšeme:

■podpis sestry

Při každé směně

Centrální žilní přístupy

Indikace centrálních přístupů

Přístupy dohorní duté žíly

Ošetřovatelský postup při zavádění centrálního žilního katétru

Pomůcky

Příprava pacienta

Postup při zavádění centrálního žilního katétru

Kontrola povýkonu

Péče ocentrální žilní vstup

Extrakce centrálního žilního katétru

Port-a-cath (port)

Implantace

Komplikace při zavedení portu

Komplikace při používání portu

Ošetřování portu

Intraoseální přístup

PICC katétr

Broviac katétr

1.2.6Pomůcky kaplikaci infuze

Infuzní láhev

Materiál infuzní láhve (obr. 15)

Infuzní souprava

Infuzní filtry (obr. 17)

Spojky avícecestné ventily (obr.18)

Infuzní pumpy, dávkovače

Mandrény (obturátory)

1.2.7Příprava infuze

Postup

Infuzní směs

1.2.8Příprava pacienta

Postup

1.2.9Péče opacienta během výkonu

Postup

1.2.10Komplikace infuze

Celkové komplikace

Místní komplikace

1.2.11Výměna infuzní láhve

Postup výměny

1.2.12Ukončení infuze

Postup ukončení

1.2.13Přetlaková infuze

Kontrolní otázky aúkoly