Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Jan Tuček

F. A. Elstner: Muž činu

Aerovkou do Afriky, Popularem do Ameriky, Minorem k rovníku…

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5725. publikaci

Odpovědná redaktorka Dana Flídrová
Grafická úprava a sazba Jakub Náprstek
Počet stran 144
První vydání, Praha 2015
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2015
Cover Design © Jakub Náprstek, 2015

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-247-5303-4

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

E-knihu ve formátu EPUB vytvořil Jan Löffelmann.

ISBN 978-80-247-9606-2 (ve formátu PDF)
ISBN 978-80-247-9607-9 (ve formátu EPUB)

PÁR VĚT NA ÚVOD

Možná by místo úvodu stačilo napsat: F. A. Elstner byl mimořádně talentovaný a cílevědomý muž, který úspěšně propagoval české automobily takřka po celém světě. Tím bychom ale neobsáhli celou košatou osobnost výjimečného člověka známého pod šifrou F.A.E.

V meziválečném Československu patřil František Alexander Elstner (1902–1974) k nejvýznačnějším postavám tuzemské motoristické scény. Z nadšeného skauta, který jako první Čechoslovák absolvoval v létě 1922 Lesní školu v Anglii, se stal v roce 1924 učitel a o dva roky později motorista.

František Alexander Elstner na snímku z počátku třicátých let

Ještě předtím, aby si ke kantorskému platu přivydělal, začal psát články s motoristickou tematikou, ale také povídky do časopisu Motor Revue. Věrna heslu „Když chcete psát pro motoristy, musíte jezdit!“ mu redakce zmíněné revue umožnila, aby si v roce 1926 pořídil motocykl se sajdkárem, přičemž nákup vytouženého stroje splácel dalšími příspěvky do časopisu.

To už byl přes rok ženatý s paní Evou a doma měli několikaměsíčního synka Reného. Toho nechávali v péči dědečka a babičky, když na motorce s lodičkou vyráželi do světa, třeba do Rakouska a Itálie. V roce 1930 si pořídili první automobil, mírně ojetou Pragu Piccolo, kterou si František – přáteli a rodinou zvaný Frank – nechal překarosovat podle vlastního návrhu. V létě 1930 s ní dojeli až na jadranské pobřeží do Dubrovníku.

Na jaře 1932 Elstnera, v té době už dosti známého publicistu, oslovili pánové z vedení firmy Aero. Půjčili mu svůj maličký jednoválcový vozík s tím, že vykoná nějakou zajímavou cestu a bude o tom psát, pokud možno pozitivně. Stalo se, s paní Evou, přítelem Kavalierem a s aerovkou v létě 1932 úspěšně absolvoval další cestu na Balkán, až do Černé Hory a k albánské hranici.

V předjaří roku 1933 se manželé Elstnerovi zúčastnili výpravy Aero-Spexor do severní Afriky, především do pouštních oblastí Libye. Expedici, jež jela se třemi vozy Aero 662 s dvouválcovými motory, vedl plzeňský lékárník a zkušený cestovatel PhMgr. Jaroslav Doubek. Frank tehdy poprvé a naposled nevystupoval v roli kapitána týmu.

Tu plnil o rok později, kdy do severní Afriky vyrazil Modrý team Aero se čtyřmi vozy poháněnými litrovým dvouválcem. Tři z nich měly dámské posádky, přičemž v jedné z nich nechyběla Eva Elstnerová, se čtvrtým jela dvojice Elstner–Kavalier. Vrátili se s velkou slávou těsně před zahájením dubnového pražského autosalonu.

V srpnu téhož roku vyrazil F. A. Elstner s novým kabrioletem Aero 30 s předním pohonem a se čtyřmi pasažéry, včetně paní Evy, do Anglie a Skotska, za příšerou z jezera Loch Ness. Tu sice nespatřili, zato ale mnoho jiných zajímavých a poučných věcí.

Elstner se v návaznosti na to nadšeně pustil do propagace bezpečnosti silniční dopravy. U nás byl v tomto oboru průkopníkem. V sezoně 1935 pořádal pod záštitou autoklubu velmi úspěšné Hodinky bezpečnosti pro školní mládež a v závěru roku kampaň vyvrcholila Výstavou dopravní bezpečnosti v pražském sídle autoklubu.

Vitální čtyřicátník F. A. Elstner, cestovatel, reportér a spisovatel

Mezitím stačil absolvovat příslušné zkoušky a začal působit jako hlasatel při významných motoristických podnicích a také jako reportér Československého rozhlasu. Na svém kontě už měl v té době několik knih o motorismu.

V roce 1936 Elstnerovi změnili značku: na téměř sto dní trvající cestu do zámoří, do Spojených států a Mexika, se vypravili s polokabrioletem Škoda Popular a podporou mladoboleslavské automobilky. Po úspěchu tohoto projektu se F. A. Elstner stal od léta 1936 propagačním pracovníkem značky Škoda.

V jejích barvách spolu s manželkou a vozem Škoda Rapid podnikl v létě 1937 Velkou studijní cestu Malou dohodou, jež vedla z Paříže přes Ženevu, Terst, Bělehrad a Bukurešť do Prahy. V září téhož roku byl hlavním reportérem Radiojournalu při automobilové a motocyklové Soutěži Malou dohodou pořádané po trase vedoucí z Prahy přes Bratislavu, Košice a Užhorod do Bukurešti a Bělehradu.

Na poslední předválečnou dálkovou jízdu se vydali Elstnerovi v roce 1938 s vozem Škoda Popular 1100 do Argentiny. Museli ale cestu zkrátit a kvapně se vrátit domů, zatímco automobil nechali ve Francii. Ten pak na pařížském autosalonu reprezentoval Hitlerem okleštěné Česko-Slovensko.

Za okupace, na jaře 1941, Elstner ukončil svoje angažmá v automobilce Škoda a dál se probíjel všelijak, jen aby si zachoval čistý štít. Brzy po válce se rozvedl, nakrátko se podruhé oženil a v březnu 1947 se jeho třetí ženou stala Anna Šedivá. Ta ho spolu s tehdy jednadvacetiletým synem Reném doprovázela na podzim 1947 při dálkové jízdě vozem Aero Minor do Afriky, až do rovníkové oblasti u Guinejského zálivu. Dvakrát překonali Saharu, přičemž při rekordní zpáteční jízdě zaznamenali denní průměr 426 km.

Únor 1948 znamenal pro F. A. Elstnera konec cestování, v první polovině padesátých let se po nějaký čas živil manuálně jako stavební dělník a skladník. Až od roku 1956 mu znovu směly začít vycházet knížky, převážně jen pro dětské čtenáře. Až v roce 1959 dostal svolení k poslední zahraniční cestě, propagační jízdě s vozem Škoda Octavia do Sovětského svazu.

To už byly jen slabé dozvuky někdejší cestovatelské kariéry. Nadále se věnoval zejména psaní pro děti, o dobrodružném životě v přírodě, o skautských dovednostech i motorismu. Jeho knihy Motorové opojení a Automobily včera, dnes a zítra z let 1966 a 1969 byly ve své době klukovským bestsellerem. Počátkem sedmdesátých let mu Československá televize věnovala několik vzpomínkových pořadů.

Pokud Vás některé z výše načrtnutých témat zaujalo, pak vězte, že na následujících stránkách je a mnoho dalšího najdete lépe a podrobněji.

Příjemnou četbu Vám přeje

Jan Tuček

SKAUT, UČITEL, MOTORISTA

František Alexander Elstner už od mládí svervou proměňoval myšlenky včiny. Pomáhala mu vtom skautská výchova, jíž se mu dostalo akterou poté předával mladším. Uměl se také po uši zamilovat – nejen do půvabné dívky, ale ido všeho, co jezdilo avonělo benzinem.

Asi desetiletý František Elstner spolu srodiči Františkem a Marií

SKAUT ASTUDENT

František A. Elstner (podle křestního listu bylo druhé jméno Alois, ale později si je změnil na zvučnější Alexander) se narodil 11. dubna 1902 jako jediný syn vrodině obchodníka zpražských Královských Vinohrad. Tam také od roku 1913 navštěvoval státní reálné gymnázium, studoval svyznamenáním abyl premiantem třídy.

Od roku 1916 působil ve skautském oddílu, sportoval aangažoval se ive Svazu středoškoláků. Na jaře 1919 se spolu sdesítkami dalších skautských dobrovolníků vypravil na Podkarpatskou Rus, aby tam vrámci akce Mezinárodního červeného kříže pomáhal bojovat proti tyfu apodvýživě. Odcestoval tam spontánně abez svolení ředitele školy, takže byl po návratu za trest zgymnázia vyloučen.

Nakonec se vše vysvětlilo, na příkaz ministerstva školství směl středoškolské studium dokončit avpolovině června 1921 odmaturoval svyznamenáním. Přihlásil se ke studiu na právnickou fakultu, navštěvoval ipřednášky na filozofické fakultě, široké spektrum zájmů mu však nedovolilo dovést studia ke zdárnému konci. Intenzivně studoval cizí jazyky, hlavně francouzštinu, angličtinu ašpanělštinu, znalost němčiny byla samozřejmostí. Vyzkoušel azvládl snad všechny sporty, od kanoistiky alukostřelby přes odbíjenou, kopanou, atletiku až po lyžování abox.

Vté době také psal články do skautských časopisů avytvořil iscénář, podle něhož se vroce 1922 natáčel první český dobrodružný film ze života mládeže. Frank si vněm dokonce zahrál hlavní roli, pro nedostatek financí však film nebyl dokončen.

Na zkušenou se vydal do Německa ado Francie, vPaříži se zúčastnil imezinárodního skautského kongresu, na němž se seznámil sanglickým otcem tohoto hnutí Robertem Baden-Powelem (1857–1941).

Tenhle snímek měl Frank Elstner vcestovním pase zroku 1922

Na přelomučervna ačervence 1922 se vPraze na Císařském ostrově uskutečnilo první národní setkání československých skautů. Zakladatel avůdce tuzemského skautingu profesor Antonín Benjamin Svojsík (1876–1938) tam se zástupcem anglické organizace dohodl, že dva pražští skauti budou moci absolvovat stáž ve výcvikovém táboře vGillwellu. Vybráni byli František alias Frank Elstner aErnie Dick.

„VGillwellu uChingfordu byl nevelký stanový tábor vedený Frankem Gildneyem, všichni mu říkali Old Skipper. Na stopování, plížení akrytí měli kanadského Indiána, studoval na londýnské universitě. Práci snožem, pilami asekerami nás učil Donald Potter zdřevorubecké osady nad Velkými jezery. Starý Britton, bývalý námořník, znal všechny možné uzly akromě toho sbíral celý život na všech ostrovech apobřežích různé druhy ohňů aohnišť. Byli tam také pedagogové apřírodovědci, ale snimi hoch zranče, ten kroužil spinningem, chytal kde co do lasa, schůze se nepořádaly, kulturní brigády tam nejezdily, atak jsme se opravdu hodně naučili,“ vzpomínal Frank po letech vknize Věci zjednoho pokoje.

Po návratu zAnglie měl Elstner za úkol připravit podle britského vzoru kurz pro vůdce skautských oddílů. První Lesní škola proběhla ve druhé polovině srpna 1923 vJemčinské oboře uJindřichova Hradce, zúčastnilo se jí dvaadvacet frekventantů avedli ji společně A.B. Svojsík aF. A. Elstner. Vyučovaly se všechny tábornické dovednosti, od vázání uzlů, přes lasování, stopování, rozdělávání ohně amnoho dalšího.

Frank potom další Lesní školy organizoval ařídil samostatně vlétě 1924 a1925 vDrhlenském údolí nedaleko Mnichova Hradiště. Tehdy si také vsousední Nové Vsi pořídil malý srub, který se na dlouhá léta stal jeho mimopražským útočištěm. Na okolních skalách pokoušel horolezectví, absolvoval tam inepříjemný pád, který naštěstí skončil bez větších následků vkoruně vzrostlého stromu.

Mezitím ve školním roce 1923–24 absolvoval speciální kurz pro absolventy středních škol na Státním českém ústavu učitelském vPanské ulici vPraze, včervnu 1924 úspěšně složil závěrečné zkoušky azískal právo vyučovat na obecných školách.

Frank vroli instruktora skautské Lesní školy vobdobí 1924–25

UČITEL NAMOTOCYKLU

Koncem května 1925 se třiadvacetiletý Elstner oženil, vzal si odva roky mladší Evu Růženu Tomešovou. Znali se ze skautingu, traduje se, že se seznámili vkanoi na Vltavě. Na svatební cestu se vypravili do krásné divočiny, na Podkarpatskou Rus. Počátkem března 1926 se jim narodil syn René.

Elstner učil na obecných apozději iměšťanských školách vBrandýse nad Labem, Staré Boleslavi avokolních obcích. Kplatu si začal přilepšovat psaním povídek ačlánků do novin ačasopisů, především do Motor Revue. Podepisoval je šifrou F.A.E. Vté době ještě nevlastnil ani vůdčí list, ani motorové vozidlo. Jednoho krásného dne roku 1926 mu však listonoš doručil dopis následujícího znění:

Milý příteli!

Jste pilným dopisovatelem našeho listu. Víme, že Vaše dnešní povolání nedovoluje, abyste si opatřil motorové vozidlo. Proto jsme se rozhodli, že Vám zapůjčíme obnos nutný pro nákup sportovního motocyklu, adluh nám splatíte pravidelnými literárními příspěvky. Když chcete psát pro motoristy, musíte jezdit!

Spozdravem apřáním dalekých kilometrů

redakce časopisu Motor Revue.

Netrvalo dlouho avdřevníku vedle domku Elstnerových ve Staré Boleslavi přibyl zbrusu nový anglický motocykl A.J.S. se stříbrným sajdkárem. Řídit se naučil sám, kvůli získání vůdčího listu musel ovšem podstoupit úřední zkoušku. Při ní jel krásně, jen se smotocyklem otáčel tak razantně, že se kolo přívěsného vozíku ocitlo pár centimetrů nad zemí. Pan komisař to sledoval spozdviženým obočím apravil:

„Děkuji, to stačí… Vydám Vám řidičské oprávnění, ale dělám to nerad…“

Koncem května 1925 se Elstner oženil sEvou Růženou Tomešovou

Zima 1930: rozesmátá Eva Elstnerová pózuje na motocyklu A.J.S.

Vroce 1927 vyšla první Elstnerova knížka. Vydal ji Svaz skautů aměla vše říkající titul Kniha ouzlech. Dalším doplňkovým zdrojem příjmů mladé rodiny byly přednášky, které tehdejší ministerstvo školství anárodní osvěty podporovalo ahonorovalo. Díky motocyklu snimi Elstnerovi mohli zajíždět ido vzdálenějších míst, mimo dosah železnice.

Motocykl jim ale především umožnil cestovat pro radost aza poznáním. Eva iFrank toužili poznávat svět, milované Polabí jim bylo poněkud těsné. Atak vyráželi daleko za humna, jednou třeba na Moravu aSlovensko, jindy přes Rakousko do Itálie.

Při jedné takové cestě na jaře 1928 zažili cosi jako rozluku manželství. Frank to pálil osto šest po mizerné silnici vseverní Itálii, Eva si hověla vpřívěsném vozíku. Najednou rána, odlehčená motorka šla při brzdění do smyku alehla si na silnici, zatímco „lodička“ sEvou skončila vpříkopu. Praskla trubka, jež spojovala sajdkár smotocyklem. Oba to naštěstí přečkali bez větší újmy.

Díky kolem jedoucímu sedlákovi skárou na vysokých kolech dopravili sajdkár do městečka, místní všeuměl vmalé dílně trubku vyztužit asvařil amohli se vrátit domů.

Motocykl jim občas působil istarosti jiného druhu. Třeba když se na stránkách Učitelských novin objevila úvaha otom, zda učitel jezdící denně do školy na motorce neohrožuje mravní výchovu žactva.

Na druhou stranu měla Elstnerova snaha proniknout do tajů motorismu ipříznivý vliv na jeho profesní kariéru: ministerský výnos zčervence 1929 ho od 1. září téhož roku opravňoval vyučovat předmět Nauka omotorech na živnostenských pokračovacích školách.

Eva vpřívěsném vozíku motocyklu při výletu do Itálie vroce 1929

NA ČTYŘECH KOLECH

Na jaře 1930 si Elstnerovi pořídili první automobil. Byla to mírně ojetá Praga Piccolo ročníku 1929, kterou jim „na mírné splátky“ prodali bratři Staňkové, kteří měli prodejnu vozů Praga vKluku uPoděbrad. Transakci domluvili po cestopisné přednášce Elstnerových vlázeňském městě. Pikola byla původně opatřena jednoduchou otevřenou karoserii. Záhy však dostala novou, kterou podle Frankova náčrtku zhotovil karosář zVrábí uBrandýsa nad Labem, vášnivý čtenář cestopisů.

Vůz se proměnil velegantní dvoudveřový faux-cabriolet neboli falešný kabriolet. Navenek se tvářil jako kabriolet snataženou střechou, ve skutečnosti však byla střecha pevná, potažená plátnem.

Vsrpnu 1930 stímto vozem, vdoprovodu přátel na motocyklu spřívěsným vozíkem, podnikli asi 3200 km dlouhou cestu. Jeli přes Vídeň, Semmering, Štýrský Hradec, Maribor aLublaň kPlitvickým jezerům, poté pokračovali kpobřeží Jadranu až do Dubrovníku. Při zpáteční cestě zajeli vRakousku kHalštatskému jezeru, ksevernímu úpatí Dachsteinu.

Zajímavostí je, že se otomto voze ajízdě sním kJadranu Elstner rozepsal až vknize Věci zjednoho pokoje vydané vroce 1966. Do té doby ve všech svých publikacích jako první automobil prezentoval maličký jednoválec Aero 500 zapůjčený továrnou vroce 1932 ajako první dálkovou jízdu cestu sním – kJadranu. Zpočátku šlo zřejmě oto, vyzdvihnout úspěšnou spolupráci stovárnou Aero aneohrozit ji zmínkou ovoze konkurenční značky. Později nejspíš nechtěl měnit zažitou aobecně známou linii.

Vroce 1966 už to bylo jedno, takže mohl přidat ivzpomínku na studenta skytarou, kterého při cestě tam vezli Pragou Piccolo stopem od rakouského Mödlingu až do Dubrovníku. Peněz neměl nazbyt, atak jim coby suvenýr ze společného výletu věnoval šišku zjadranského piniového háje. Vroce 1966 ji měl Frank stále schovanou…

Na jaře 1931 vyšla Elstnerova publikace Šoférovi do kapsy vydaná dvoujazyčně česko-německy (Dem Chauffeur in die Tasche). Měla podtitul Knížka ovšem, co má věděti motorista, který nelhal.

První automobil: Praga Piccolo vlétě 1930 u Halštatského jezera

Frank a Eva sPragou Piccolo při cestě po Rakousku (1930)

PRVNÍ AEROVKA