Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

MgA. Martin Vasquez, Ph.D.
a kolektriv

TRÉNINK MISTRŮ IMPROVIZACE

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 5831. publikaci

Autorský kolektiv:
MgA. Martin Vasquez, Ph.D.
Mgr. Kristýna Hypšová
Marie Škvorová

Odpovědná redaktorka Hana Janoušková
Sazba a zlom Antonín Plicka
Návrh a zpracování obálky Daniela Eftimiadisová
Formát ePub Antonín Plicka
Počet stran 184
Vydání 1., 2015

Vytiskla Tiskárna PROTISK, s.r.o., České Budějovice

© Grada Publishing, a.s., 2015
Cover Photo © fotobanka allphoto

ISBN 978-80-247-9777-9 (ePub)
ISBN 978-80-247-9776-2 (pdf)
ISBN 978-80-247-5231-0 (print)

Úvod

Kniha, kterou právě držíte vrukou, je pokračováním knihy Buďte mistry improvizace, která vyšla vroce 2013. Po jejím vydání se na mě často obraceli lidé sdotazem, jestli existuje nějaká zásobárna cvičení aher, které na našich workshopech aseminářích používáme. Musel jsem odpovědět, že zatím ne. Tak vznikla potřeba, na kterou tato sbírka cvičení odpovídá. Sepsal jsem se svými kolegyněmi Kristýnou Hypšovou aMájou Škvorovou ty nejdůležitější anejpoužívanější cvičení jak vrámci IMPRO INSTITUTU, tak celé řady improvizačních divadel, se kterými se potkáváme.

Přenesli jsme na papír něco, co se přenáší velmi těžko. Improvizační cvičení jsou jako recepty. Na papíře vypadají strašně nudně. Aco hůř, nedá se knim připojit lahodný obrázek jídla. Je to prostě souhrn slov avět, takže když knihou listujete, nevidíte nic zajímavého. Jakmile se však do improvizačních cvičení se svými hráči, žáky nebo kolegy pustíte, zažijete mnohá dobrodružství. To, co se na papíře zdá být nudné, se během hry stává velkým zážitkem. Aco víc, mnohému vás to učí: jak být plně přítomný, pozorný aschopný reagovat.

Tento soubor cvičení může samozřejmě sloužit jako inspirace pro vaše tréninky komunikačních dovedností, teambuildingy nebo arteterapeutické skupiny, je však nutné podotknout, že nejlépe slouží samotnému tréninku improvizace. Co to vlastně trénink improvizace je? Není to náhodou tak, že se stouto schopností buď rodíme, nebo ne, apak není co trénovat? Odpověď zní ano, stouto schopností se skutečně rodí každý člověk, ale záleží na tom, zda ji rozvine.

Schopnost improvizace je umění reakce na nepřipravenou, nečekanou změnu situace. Je to schopnost překonávat změny vnašem původním plánu. Je to umění najít lepší řešení, než ojakém jste původně věděli. Improvizaci můžeme rozdělit na dobrou ašpatnou. Ta dobrá přináší lepší výsledky, než jsme schopni naplánovat, protože tak daleko způvodního místa nedohlédneme. Ta špatná probíhá tehdy, když nemáme žádný plán ani přípravu aještě nejsme schopni na změny reagovat tvořivě. Tu si nazvěme jako ledabylost aignoranci.

Kde se improvizační trénink vzal?

Prvním, kdo začal trénink improvizace aplikovat pro rozvoj osobnosti, byl britský divadelní režisér aprůkopník improvizačního divadla Keith Johnstone. Narodil se během druhé světové války vDevonu, vjihozápadním cípu Anglie. Byl člověkem, který nenáviděl vzdělávání vjeho klasické staroanglické podobě. Tvrdil, že tento typ vzdělávání oslabil jeho představivost audělal zněj rozpačitého aplachého člověka.

Jako dramaturg arežisér uKrálovského dvorního divadla vLondýně se vpadesátých letech rozhodl pomoci hercům být kreativními, inovativními azapojenými dopřípravy inscenace tím, že snimi trénoval improvizační cvičení zaměřená na koncentraci, pohotovost aspolupráci. Zjistil totiž, že herci zpracovaní školstvím, poučkami apotřebou vypadat intelektuálně na výši nedokážou projevit svůj skutečný talent apotenciál. Vtéto době učinil objev, který potom využil ustovek svých studentů: když vytvoříte klima, ve kterém mohou lidé spontánně projevit svůj tvůrčí potenciál, jsou mnohem více motivovaní aangažovaní.

Improvizační techniky Keitha Johnstonea začaly pronikat do Spojených států aKanady apostupně se rozšířily po celém světě jak voblasti divadla, tak ivprostředí škol. Improvizace se začala učit na vysokých školách auniverzitách jako například na UCLA Anderson School of Management, Duke University’s Fuqua School of Business, MIT Sloan School of Management ana Columbia Business School. Oněco později se aplikovanou improvizací začali zabývat ivelké společnosti, především ty zoblasti technologií.

Aby lidé mohli spontánně přicházet sinovativními řešeními, je třeba pro ně vytvořit odpovídající podmínky. Možná jste někde slyšeli, že firmy, jako jsou Google, Apple nebo Facebook, pro své lidi vytvářejí kreativní prostředí se skluzavkami do jídelny nebo odpočinkovou místností sakvárii. Taková investice uvás nepřichází vúvahu? Nemusí. Stačí otevřený tréninkový prostor, kde je možné zkoušet improvizační cvičení, dělat chyby, užít si hru apoučit se zní.

Trénink improvizace vtýmech pomáhá navodit atmosféru, která podporuje inovaci. Nutí totiž členy týmu přemýšlet vnových směrech azkoušet si situace, se kterými se za normálních okolností nesetkají. Navíc ve skupinách, které improvizují, panuje více důvěry. Úspěch improvizace závisí na partnery sdíleném souhlasu. Vkaždém okamžiku jsou hráči improvizace závislí na podpoře ostatních. Vimprovizaci všichni zúčastnění sdílí odpovědnost za úspěch společného díla, každý hráč je důležitý.

Vtýmu, který se improvizaci věnuje několik týdnů, začíná fungovat klima podporující vzájemnou důvěru, spolupráci, kreativitu aprostor pro inovace. Navíc při tréninku těchto dovedností ve skupině přirozeně probíhá budování týmu afunkčních vztahů uvnitř něj. Díky tomu, že se neustále mění podmínky hry, jsou členové týmu nuceni uvažovat rychleji asoustředit se pouze najádro problému. Následným rozborem adiskuzí jsou problémy identifikovány apopsány. Účastníci tréninku tak přemýšlí vnových směrech azkouší vreálném čase reagovat na neobvyklé situace, které vprůběhu cvičení nastanou. Důvěra je posilována vcelém týmu díky tomu, že průběh ivýsledek hry závisí na akcích všech účastníků. Každý proto musí myslet nejen na svou vlastní roli ve hře, ale také na ostatní, kterým může špatným rozhodnutím citelně ztížit reakci.

Jak improvizační trénink vypadá?

Trénink improvizace je činnost veskrze kolektivní. Tedy jinak řečeno, lépe se člověku trénuje vkontaktu sdalšími lidmi než osamělému vprázdném bytě. Ve Škole improvizace, která pravidelně probíhá 1× týdně od října do května, to vypadá tak, že se sejde 12–15hráčů (říkáme jim hráči, protože si nejčastěji hrají), kteří se po dobu tří hodin věnují improvizačním cvičením ahrám. Improvizační tréninky jsou vedeny zkušeným trenérem, který přináší do improvizačních her nové impulzy.

Během tréninku dodržujeme tři následující pravidla:

1.Když to hráči nejde, když se mu to nedaří, je to vždy chyba trenéra!

2.Když to hráči jde, když se mu to daří, je třeba to zkusit ještě jednou!

3.Když některá cvičení hráči nechtějí dělat, ať je rozhodně nedělají!

Všechna tři pravidla mají svá logická opodstatnění:

První pravidlo snímá zhráčů nutnost být za každou cenu perfektní, bezchybný aúspěšný. Velmi často zařazujeme během cvičení jednoduchou aktivitu, která je ale velmi náročná na pozornost. Příkladem je cvičení č.43 Impro Headfuck, ve kterém téměř nelze uspět. Během tohoto cvičení si hráči, jakmile jeden znich udělá chybu, podají ruce ařeknou si navzájem: „Můžeš dělat chyby!“ Pakpokračují vprovádění cvičení. Toto zplnomocnění kchybě je nesmírně důležité.

Chyba je nezbytným průvodcem experimentu. Aexperiment je nezbytný vprocesu učení. Alespoň těch dovedností, které kživotu opravdu potřebujeme. Jednou ztakovýchto dovedností je například lidská řeč. Tu se učí děti ve věku jednoho roku avíce třemi metodami: nápodobou, experimentem azpětnou vazbou. Naučí se mluvit spontánně, intuitivně aneustálým experimentováním shláskami aslovy. Aokolí jim podává zpětnou vazbu. Dobře – špatně. Buď úspěch, nebo selhání.

Tento proces učení je geniální, ale vyžaduje experiment aotevřenost chybě. Vprůběhu základního vzdělání jsou ale podmínky bohužel nastaveny tak, aby se žáci chybě začali vyhýbat. Aby ji obcházeli. Je to, jako kdybyste stříleli na terč, ale nikdy se nešli podívat, jak to dopadlo, ze strachu, že jste se třeba netrefili. Když se bojíte chyby, přestáváte experimentovat, atím se učit těm skutečně důležitým věcem. Učení skrze otevřenost kchybě se nazývá „trénování sítí“. Neznáte přesně proces, ale znáte požadovaný stav.

Druhé pravidlo se odkazuje na podstatu improvizace. Improvizace je tvůrčí reakce na změny, jednání bez přípravy apřekonávání nedostatku plánu. Jak ale zjistit, jestli to dokážu zvládnout podruhé nebo potřetí? Jak dokázat, že jsem dobrý improvizátor, když se mi to podaří jen jednou? Teprve následující pokusy prověří, že úspěch nebyla náhoda. Proto je nutné se do některých cvičení pouštět znovu aznovu. Pokud vám to jde, nebuďte samolibě spokojení sami se sebou, ale zkuste to ještě jednou. To sepersonalistickou hantýrkou nazývá „touha neustále na sobě pracovat aučit se novým věcem“.

Třetí pravidlo je formulace naší patnáctileté zkušenosti. Improvizace vyžaduje celého, angažovaného člověka. Pokud se to neděje, nejenže se osobně nic nového neučí, ale bere energii ostatním. Anavíc ne všechna cvičení jsou vhodná pro všechny. Ačkoliv je improvizace výrazně kolektivní záležitost, není kolektivistická. Vynucování aktivity aangažovanosti je největší zločin páchaný lidmi na lidech od počátku světa. Amy se mu snažíme vyhnout.

Trénink improvizace je učení se humorem, hrou aradostí. Spontánní tvořivost totiž přináší zábavu, autenticitu anapojení. Improvizací zlepšujete ujednotlivých hráčů pozornost, pohotovost, empatii, prostorovou orientaci, vyjadřování, otevřenost vlastním nápadům ipřijímání nápadů druhých. Tyto adalší věci je možné trénovat pomocí speciálních her akvízů iosamotě. Vtýmu asdíleném prostoru je to ale mnohem účinnější azábavnější.

Aby improvizace přinášela pozitivní výsledky do běžného života, je třeba se jejímu tréninku věnovat systematicky adlouhodobě. Nejúčinnější je věnovat se improvizačním cvičením ve skupině, která se pravidelně schází na pracovišti nebo při nějaké zájmové činnosti. Improvizace pomůže rozvinout nápady vkaždé oblasti lidského působení, posílí sebedůvěru členů týmu avztahy mezi nimi. Je to relaxace atrénink zároveň.

Tato kniha se zaměřuje na trénink dovedností, které se dají uplatnit vprofesním životě. Najdete zde ale icvičení, která spolehlivě nastartují firemní večírek nebo domácí party, pomůžou vám přiseznamování nebo zabaví děti idospělé, když mají zrovna dlouhou chvíli.

Pro sestavení tréninku je důležité určit si cíle, které budou vsouladu sočekáváním účastníků. Pro zábavu aprolomení ledů uneznámých účastníků slouží cvičení zprvní kapitoly nazvané Warm-up. Následují čtyři další oddíly cvičení improvizace aplikované na pozornost, synergii, kreativitu akomunikaci. Vzávěru této kapitoly se dozvíte, jak převést zkušenosti azážitky zimprovizačního workshopu do běžné praxe tak, aby účastníci účinně těžili zabsolvovaného workshopu co nejdéle.

Co vám improvizační trénink nabízí?

Improvizační trénink acvičení přináší jak do pracovního, tak osobního života návrat ktak důležité činnosti, jakou je hra. Vposledních letech pozorujeme ivoblasti byznysu silný příklon ke hravosti podnikání, je tedy zřejmé, že se hře vrací její vážnost, kterou po staletí měla akterou technickou revolucí jakoby ztratila. Nejde jen oto, že herní průmysl dosáhlvroce 2013 obratu 2,593miliardy korun, ale zejména oto, že hra jako taková proniká do života lidí čím dál více jako základní princip.

Hra proto logicky proniká ido rozvoje lidí acelých týmů. Zatímco dříve byla firemní školení spíše „chytrá“, atedy učila postupy „jak to dělat“, dnes je požadavek šéfů vzdělávání především ten, aby školení skrze zkušenost avlastní prožitek ukazovala principy, které jejich lidé využijí vrychle se měnících podmínkách. Atady vstupují improvizační cvičení aprincipy do hry. Co vás tedy improvizační trénink naučí?

•Nezaskočí vás nečekané situace, neboť platí pravidlo, že improvizátor nezmatkuje, ale je připraven.

•Naučíte se všímat si vnáročných situacích důležitých detailů, které vkonečném důsledku rozhodují oúspěchu, či neúspěchu.

•Posílíte důvěru vsebe sama ave schopnosti svých partnerů.

•Naučíte se, jak tvořit nestereotypní, originální apřekvapivé nápady.

•Posílíte svoji dovednost definovat společný cíl, orientovat se na něj ahledat řešení.

•Naučíte se dobře vyjadřovat své myšlenky.

•Naučíte se pracovat se svou neverbální komunikací.

•Naučíte se aktivně rozlišovat mezi posloucháním anasloucháním.

•Osvojíte si respektující arozvíjející přístup vkomunikaci sdruhou stranou.

•Zvýšíte svůj pracovní výkon – svynaložením menší energie dokážete snadněji vyjednávat, prodávat, řešit nečekané situace.

Je důležité, aby si každý účastník workshopu odnesl poznání, vhled do funkčních principů apraktické tipy, jak improvizační postupy uplatnit ve své práci. Během reflexe cvičení, činností aher by měly zaznít různé pohledy od různých lidí, nicméně trenér musí být schopen tyto postřehy zobecnit do praktických návodů atipů. Měla by to být přímočará sdělení, která mají znatelný efekt apřináší pozitivní změnu.

Proto je na trenérovi účastníky povzbuzovat ktomu, aby si takové sdělení sami definovali. Může pro tento účel na konci workshopu rozdat lístečky, které si účastníci nalepí vpráci na monitor nebo vystaví na jiné viditelné místo. Měl by nechat účastníky určit, kterou hru nebo cvičení by chtěli znovu použít ve svém běžném prostředí (na poradě, meetingu, společném výjezdním zasedání nebo uohně skamarády). Zde nabízíme několik obecných pravidel, kterými je možné přínos improvizačních workshopů zapojit do každodenního života:

•Experimentujtepři běžných činnostech.

•Ptejte se: Šlo by to udělat jinak?

•Rozvíjejte nápady ostatních, ikdyž vprvní chvíli nedávají smysl.

•Vyjádřete otevřenou toleranci knovým chybám.

•Hrajte interní hry: slovní, asociační isoutěžní.

•Překvapujte druhé maličkostmi.

•Dávejte svým kolegům apřátelům ocenění.

Aby lidé mohli přicházet sinovativními řešeními apružně reagovat na změny trhu, je třeba pro ně vytvořit klima. Nejčastější překážkou pro pružnost myšlení arealizaci změn je totižmylné přesvědčení, že ve sto procentech případů musíme mít stoprocentní pravdu. Pokud jdeme touto cestou, dostaneme se dříve nebo později do stavu, který se nazývá analytickou paralýzou. Snažíme se nalézt jediné možné, stoprocentně správné řešení azablokujeme si kapacitu ačas na hledání alternativ, znichž některá může být mnohem lepší než námi původně hledaná.

Ve skutečnosti musíte mít stoprocentní pravdu jen vdeseti procentech případů, ve zbývajících případech se musíte pouze rozhodnout. Rozhodnutím si totiž přichystáte prostor pro reakci ačas kadaptaci na nastalou situaci.

Trénink improvizace je především trénink kondice, podobně jako se trénuje kondice fotbalového hráče nebo jazzového klavíristy. Například fotbalista trénuje jak fyzickou kondici atechniku smíčem, tak spolupráci vpoli astrategické myšlení. Podobně existuje vimprovizaci několik oblastí, ve kterých je třeba svůj potenciál intenzivně rozvíjet. Pokud máte kondičku, nic vás nezaskočí, ačkoliv vdanou chvíli nejste na situaci připraveni nějakým plánem. Máte rychlost, mentální pružnost ahlavně odvahu.

Trénink improvizace je příprava na nečekané změny ve vašich plánech. Aprotože doba se mění čím dál rychleji, je tato kondice čím dál důležitější pro úspěšný aradostný život.

Struktura cvičebnice

Cvičebnice zahrnuje celkem 120cvičení rozdělených do pěti sekcí:

I. Warm-up

II. Pozornost apohotovost

III. Synergie aspolupráce

IV. Kreativita astorytelling

V. Rétorika ahumor

Každé cvičení obsahuje důkladný popis zadání, časovou dotaci aoptimální počet hráčů. Vpopisu jsme se snažili být maximálně konkrétní askutečně popisní. Pro zkušeného lektora atrenéra sdlouholetou praxí třeba až příliš, ale cílem bylo popsat cvičení tak, aby je zvládl zadat iúplný začátečník. Hráče označujeme jako hráče, někdy A, B adalší; toho, kdo cvičení zadává, označujeme jako trenéra nebo lektora, ať už je jeho role vtýmu jakákoliv. Ikdyž si budete chtít některá cvičení zahrát jen jako party hru, budete potřebovat jednoho zvás, kdo pravidla objasní abude kontrolovat. Hra totiž ze svépodstaty vyžaduje vyřčená pravidla ataké arbitra, který jejich dodržování kontroluje.

Některá cvičení mají více variant, jež nejčastěji vznikly naším experimentováním snimi. Jednoduše jsme zkusili zadat pravidla trochu jinak azjistili, že hra začala být znovu zajímavá, nebo se zvýšil její stupeň obtížnosti. Proto spravidly směle experimentujte ivy, objevíte zajímavé anetušené souvislosti aoblasti rozvoje lidí, pro které cvičení připravujete. Varianty řadíme podle obtížnosti, začínáme těmi jednoduššími akončíme nejsložitějšími. Pokud se cvičení prolíná různými sekcemi (např. ho lze použít jako rozcvičku, ale těžší varianta je vhodná pro trénink synergie), je tato souvislost zmíněna.

Ukaždého cvičení je zdůrazněn jeho smysl vodstavci „Co sledujeme“. Zde jsme se snažili přinést praktická doporučení jak hru řídit, na co si dát pozor, popřípadě jak akdy intervenovat. Jde onaše postřehy za léta hraní, nicméně sami objevíte vlastní lepší tipy, neboť her existuje přesně tolik, kolik hráčů je po světě hraje. Každá je ve svém průběhu originální, autentická aneopakovatelná, aproto ji tak rádi hrajeme. Vlastním hraním sami zjistíte, že každé cvičení nabízí mnohem víc, než se nám povedlo vměstnat do této knihy. Když budete hráče při hře dobře sledovat, zjistíte, že pole dovedností, kterým se učí, je tak velké jako vaše schopnost je vidět apojmenovat.

Další odrážkou je „Zpětná vazba“. Zde míníme především to, jak hráčům poskytovat zpětnou vazbu, aby byl proces učení efektivní. Experiment bez zpětné vazby totiž vyznívá naprázdno. Běžně, pokud například hrajeme společenské hry, zvláště ve veselé náladě na chatě při pití dobrého vína, ozpětnou vazbu nikdo nestojí. Cvičení, která předkládáme, jsou ale postavena přímo ktomu, aby bylo možné zpětnou vazbu poskytovat. Jejich výhodou je, že jsou vždy koncentrována, soustředěna na jednu či dvě dovednosti, které hráči musí hraním osvědčit. Někdy je přímou zpětnou vazbou to, zda se hra daří, či nikoliv, potom iunašich cvičení odrážka „Zpětná vazba“ chybí. Jindy je však třeba lektora, pozorovatele, který je vně hry apozorně sleduje, jak hra probíhá, aby potom hráčům zpětnou vazbu poskytl. Na co se zaměřit zmiňujeme právě vtéto odrážce.

Poslední částí popisu cvičení je „Konkrétní příklad užití vpraxi“. Zde popisujeme, kde lze cvičení uplatnit, pro jakou příležitost je vhodné, případně pro jaký druh dovednosti ho lze použít. Zkušený lektor ví, že některá cvičení jsou použitelná téměř univerzálně na mnoho dovedností ajemným posunem pravidel docílí zaměření fokusu žádoucím směrem. Některá cvičení lze použít klidně jako „icebreaker“ (rozehřívač ledů), další jako odlehčení pro náročný trénink soft-skills, jiné jako samostatnou aktivitu na poradě či meetingu. Je na posouzení trenéra, které cvičení je vhodné pro danou skupinu. Některá cvičení vyžadují vyzrálejší, disciplinované hráče, jiná je možné zařadit kdekoliv jako ozvláštnění vašeho teambuildingu.

Kniha začíná těmi nejjednoduššími cvičeními apostupně přechází kesložitějším. Jednotlivé kapitoly jsou strukturovány podle stejného kritéria. Od nejjednodušších knejsložitějším zhlediska provádění hry anároků na hráče. Uněkterých cvičení bylo velmi těžké rozhodnout, jak po sobě mají následovat, přesto si za tímto rozřazením stojíme. Pokud tedy hledáte cvičení pro váš workshop nebo trénink, můžete jít po kapitolách podle toho, co potřebujete zařadit, apotom podle vzrůstajících čísel vyhledat náročnost, kterou vyžadujete od svých hráčů.

Vnásledujících řádcích ještě podrobněji vysvětlíme, které oblasti rozvoje sledujeme vjednotlivých kapitolách.

I. Warm-up

Bez ohledu na to, čeho chcete se svojí tréninkovou skupinou dosáhnout, je potřeba účastníky tzv. zahřát. Přivést jejich pozornost kpřítomnému okamžiku, rozhýbat je tělesně iduševně. Vpřípadě, že se hráči neznají, slouží navíc tato důležitá část knavození otevřené apřátelské atmosféry. Pro lektora je to zároveň příležitost, aby nastavil pravidla, která mu usnadní hladký průběh celého workshopu. Prostředí, kde chyba je vítána, pomůže účastníkům cítit se komfortně.

Oddíl Warm-up obsahuje cvičení zaměřená na:

•seznamování;

•poznání křestních jmen účastníků;

•oční kontakt adotyk;

•poznání zájmů aosobností členů týmu;

•orientaci apohyb vprostoru;

•zvýšení citlivosti vůči vlastnímu tělu;

•zjištění možností pohybu těla;

•práci semocemi;

•soustředění apozornost sám ksobě ikdruhým;

•otevření se pro práci schybami ajejich přijetí.

II. Pozornost apohotovost

Improvizace je založená na schopnosti rychle apřesně reagovat na partnera nebo jiný podnět. Všechna improvizační cvičení trénují soustředění na přítomný okamžik. Ne nadarmo se oněkom, kdo zareaguje pohotově na nečekanou situaci, říká, že je duchapřítomný. Cvičení vtéto sekci jsou zaměřena na rychlou avtipnou reakci. Zájemcům otuto problematiku se jistě vybaví situace, kdy po rozhovoru svytouženým protějškem vymysleli spoustu duchaplných bonmotů. Bohužel až ve chvíli, kdy byl vyvolený nebo vyvolená dávno zdosahu. Nejlepší příprava na důležitý rozhovor je cvičení pozornosti ktomu, co se skutečně děje, apohotové reakce na podněty druhé strany.

Oddíl „Pozornost apohotovost“ obsahuje cvičení zaměřená na:

•zvládání trémy;

•zvýšení odolnosti při stresu;

•různé druhy pozornosti (selektivní pozornost, rozšířená pozornost, rozdělená pozornost);

•koncentraci jako schopnost věnovat svou pozornost intenzivně jedné činnosti;

•plynulé přenášení pozornosti na různé podněty;

•schopnost zvládat únavu plynoucí zintenzivní pozornosti;

•naladění se na ostatní členy týmu;

•asociační cvičení na aktivaci duševních schopností;

•schopnost nalézat adekvátní řešení situací.

III. Synergie aspolupráce

Každé improvizační cvičení je stmelující pro skupinu, která se mu věnuje. Jednotliví účastníci workshopu si ale také mohou posunout hranice vnímání svého osobního prostoru, kam vpouštějí ostatní, naučit se důvěřovat svým partnerům analadit se snimi na společnou vlnu. Cvičení na synergii aspolupráci patří knejsilnějším, jaké můžete na improvizačním workshopu zažít. Je dobré knim přistupovat po důkladné přípravě azaměřit stímto ohledem také úvodní rozcvičku.

Oddíl „Synergie aspolupráce“ obsahuje cvičení zaměřená na:

•společné naladění členů týmu;

•vytvoření bezpečného prostoru;

•nastavení prostředí důvěry;

•nastavení funkčních pravidel ve skupině;

•rovnoměrné budování odpovědnosti za sebe icelek;

•schopnost vnímat srespektem odlišnost mezi jednotlivci;

•budování synergického efektu;

•ověřování efektivní komunikace vtýmu;

•schopnost podávat zpětnou vazbu;

•schopnost reflexe průběhu aktivit.

IV. Kreativita astorytelling

Skreativitou úzce souvisí obor, který je poslední dobou na vzestupu apředstavuje velmi účinný nástroj marketingu, propagace apodnikání vůbec. Storytelling je umění vyprávět příběh. Dodat silný příběh značce znamená vytvořit kult, jenž se stane součástí společnosti ajejí kultury. Dobrý příběh zaručí, že nás lidé budou poslouchat azapamatují si více znašeho sdělení.

V. Rétorika ahumor