Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Václav Krejčík

Jóga,
očista a rituály
Domácí jógové studio

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 6224. publikaci

Fotografie Marek Kučera, Power Yoga Akademie, s.r.o.
Odpovědná redaktorka Ivana Kočí
Redakční úprava Eliška Tersago
Grafická úprava a sazba Jakub Náprstek
Formát ePub Milan Vilímek Jihlavský
Počet stran 192
První vydání, Praha 2016

Vytiskla tiskárna TNM Print s.r.o.

© Grada Publishing, a.s., 2016

Rady a doporučení v knize jsou určeny zdravým osobám.
Jakýkoliv zdravotní problém konzultujte s lékařem.

ISBN 978-80-271-9202-1 (ePub)
ISBN 978-80-271-9201-4 (pdf)
ISBN 978-80-247-5813-8 (print)

Poděkování

Poděkování věnuji všem momentům, které mě potkávají, stejně jako lidem, kteří zrcadlí mé vibrace. Děkuji každému, kdo mi umožňuje tvořit a poznávat.

Jakube, děkuji za Tvou záři, za schopnost stát nohama na zemi a přitom roztáhnout křídla a letět. Dovolit si to a… „think big“. Díky za radost, kterou inspiruješ všechny ve své přítomnosti i mě samotného.

Rád cestuji… A tak děkuji Katce a Kateřině, stejně jako celému týmu Energy Studií a akademii, redakci časopisu Jóga Dnes za to, že vše pokračuje i ve chvílích, kdy jsem pryč.

Děkuji Míše, jejíž odborné rady z vědeckých kruhů selským rozumem objasňují pohled na výživu.

Děkuji panu Rudolfu Skarnitzlovi za všechny odpovědi.

Děkuji nakladatelství Grada, které vydává mou tvorbu v tištěné i elektronické formě, a zejména pak paní šéfredaktorce Ivaně Kočí, která dokáže urovnat mé (někdy neurovnané) myšlenky.

Děkuji České republice i Slovensku, domovům mého učení a praxe; Itálii, Rakousku, Americe a Havaji, kde se mé myšlenky při psaní této knihy postupně proměňovaly a často jen tak přebíhaly sem a tam. Velké díky pak patří Indii, kde se vždy vše obrátí vzhůru nohama, což vytvoří jakousi základnu pro následnou transformaci na všech úrovních.

Děkuji vám, že držíte tuto knížku v ruce, a věřím, že vám mnohé informace budou inspirací na cestě za sebepoznáním.

Úvod

Současně s podzimními dny jsem vyběhl na rychlý závod s časem. Chtěl jsem toho stihnout více, než bylo v tak krátkém časovém úseku možné. Můj sprint na dlouhou trať však nebyl primárně o nohou, ale především o mysli a schopnosti vše zorganizovat. Zcela vyčištěný po pobytu na ájurvédské klinice v Indii jsem do všeho vběhl, aniž jsem zohlednil, co jsem v Indii našel – tedy klid, pohodu a odpoutání se. Tělo jsem vláčel za sebou a občas se mu snažil vysvětlit, že není unavené a že může zvládnout více, než si samo myslí.

Naštěstí jsem si včas uvědomil, jak je důležité přibrzdit (také proto, abych opět neskončil jako dříve na jednotce intenzivní péče), a nyní vám čtenářům touto cestou přináším vlastní pohled na hledání rovnováhy mezi prací, osobním životem a pocitem vnitřní spokojenosti. V této knížce se zaměřuji na očistu těla, mysli a vědomí pomocí různých jógových prostředků, ale i jednoduchou filosofií. Tato kniha je o dobíjení baterek, o józe, o indických příbězích, o hledání cesty a v neposlední řadě o tom, jak se sám v sobě cítit dobře.

Práce na již desáté knize, podruhé s indickými příběhy, mě přivedla k hlubší analýze sebe sama a mého životního stylu. Říká se, že pod lampou je největší tma, a tak je potřeba rozsvítit… Jsem rád, že se mnohé mé knihy staly motivací a vlastně i důkazem, že v této situaci nejsem sám. Tím, že hledáme cesty, jak se mít „dobře“, ženeme se za výsledky a často pozapomínáme na svůj vnitřní život, který je velice bohatý. Často TO ve chvílích klidu slyšíme, ale většinou zasáhne spřízněnec ega – rozum, který nám vysvětlí, že vlastně nic neslyšíme. Tito dva spojenci, když se dají dohromady, vytvářejí klamnou iluzi, že žijeme „busy“ život, že musíme stále něco dělat a že nemáme čas relaxovat. Ocitáme se tak ve vleku „chtění“. Jakmile si však dovolíme zastavit, zjišťujeme, že i pohled na noční oblohu plnou hvězd není ztrátou času, ale krásou, která vhání do očí slzy. Cítíme se dobře a přitom nic neděláme. Momenty jako tyto jsou velice důležité. Formují naši další cestu. Tedy pokud jsme schopni si uvědomovat, co děláme…

Tentokrát nejsou moje příběhy řazeny chronologicky, jen intuitivně doplňují hlavní text. Jsou zábavné i smutné. A jsou pro mě cenným poučením i vzpomínkou.

Jsme jenom lidé

My můžeme

Několik dní po návratu zdruhého měsíčního pobytu vIndii jsem pokračoval na dovolenou do překrásného Toskánska – do města Livorna, kde jsem na jeho plážích vstřebával tyto silné indické zážitky. Náročnost zvládnout své vyčištěné tělo avyprázdněnou mysl voblasti, kde civilizace tepe akde „dobrůtky“ lákají kdegustaci, bylo velice náročné. Právě zde se mi ale prohlubovalo zamyšlení nad tím, co ajak dělat, aby mi takový rezervoár energie, který jsem načerpal vIndii, vydržel ivpodmínkách běžného životního stylu.

Vrámci zážitků azkušeností, které jsem vIndii nasbíral, jsem si uvědomil (nebo mi to možná teprve postupně dochází), jak je nutné objevit „svobodnou víru“ arealizovat sebedůvěru. Víru vsebe sama svědomím, že jen já sám mám právo na realizaci svého života. Pochopení, že jen já mám život ve vlastních rukou, mi umožňuje prožívat naplno každý okamžik života. Na naší cestě se vždy objeví „andělé“, kteří mají tendenci nás upozornit na něco podstatného. Ukazují nám, jak se chováme aco děláme. Adokážeme-li si vzít ze setkání snimi poznání, máme možnost zkvalitnit arozklíčit vlastní život. Možná se podivujete nad slovem „andělé“, ale označuji tím každého, ským se potkávám. Pokaždé nám totiž přinášejí určité signály, které jsou pro nás učebnicí ke studiu. Ne vždy jsou tito „andělé“ snadno čitelní. Někdy můžeme podlehnout jejich vlivu vdobré víře, že oni vědí aže to snámi myslí nejlépe. Je však potřeba, abychom se vždy spoléhali pouze sami na sebe, anikoli na někoho jiného, ato ikdyž je to ten nejmilejší znejmilejších. Spolehnout se pouze na sebe apřijímat do své blízkosti ty, které chceme přijmout, je možností, kterou vždy máme. Na cestě se objevují iandělé, kteří budou mít tendenci nám vysvětlit, že to, co děláme, je špatné aže to, co dělají oni, je správná cesta. Aprávě vtu chvíli je víra vsebe sama důležitá, nedopustí totiž, abychom podlehli tlaku, manipulaci, nebo dokonce fanatismu. Proto rady typu „dělej to takto, pouze takto prováděj ásanu, jenom tímto způsobem se předkláněj“ jsou vždy manipulačního charakteru. Na světě je přes osm miliard lidí. Jak by někdo druhý mohl vědět, co je právě pro vás tím nejlepším?

Cílem této knížky je nechat všem svobodu rozhodnutí. Rád vás budu svým textem anávrhem jógové praxe pouze inspirovat, ale rozhodnutí nechávám zcela na vašem zvážení. Budu rozvíjet ásany (možná itak, jak je dosud neznáte) apránájámu, dotknu se iočistných rituálů, filosofie či hinduistické mytologie. Se vším tím se na své hodině jógy nebo při domácí praxi jógy můžete setkat.

Lekce jógy jsou jako indické ulice. Jsou nepřebernou změtí návodů, postupů atechnik, které jsou interpretovány instruktorem. Vše je pestrobarevné arůznorodé. Jste-li na indické ulici, zažíváte nepřeberné množství symboliky arituálnosti, aprávě ona rituálnost aobřady jsou budováním pevnosti asíly. Některé symboly amodlitby (mantry) vám mohou pomoci vprohloubení směru pozornosti dovnitř sebe sama, do místa, kde je vhodné hledat vlastní sílu; místa, kde síla nachází hlubokou oporu osvůj zdroj. Víra vsebe sama je projevenou vírou v„boha“, který není nedokonalý.

Atak každý znás jsme dokonalými, neopakovatelnými bytostmi astouto vírou píšu ituto knihu – jako inspiraci pro hledání vnitřní síly. Pokud rozbijeme stereotypy myšlení apohybu, můžeme dokázat oživit své tělo apročistit mysl. Ve chvílích hlubších koncentrací jsme schopni proniknout do hloubky, možná do vědomí, ve kterém se objevují záchvěvy světla – víry, spojení, okterém se nepochybuje. Prostě jenom jste…

Zamyšlení

Každý odpovídáme za to, co jsme! Minulé činy ovlivnily náš současný život asoučasný život nyní ovlivňuje naši budoucnost. Proto vjemné sebedůvěře pracujme na poznávání sebe sama. Pracujme naplno, bez omluv avýmluv. Touha poznat je silným motivačním faktorem, který nás přivádí kvnitřnímu rozkrývání vlastního života uvnitř avkontextu všeho kolem nás. Pro hledání je třeba se vykolejit apak vše opět nově sladit svírou, že můžeme!

Boření stereotypů

Vydal jsem se na cestu do Indie, abych si tam srovnal zažívání avylučování. Amoje tělo po návštěvě kliniky bylo skutečně naprosto lehké. Cítil jsem lehkost, kterou jsem vIndii formováním mysli, jógou, meditacemi aočistnými procesy získal. Je pravda, že mé stravovací návyky se vIndii rapidně upravily, atak opět vznikla ona propast mezi nimi azápadním požitkářstvím. Stále si vhlavě přebírám asám se sebou diskutuji omíře, kterou by měl člověk udržet, aby si lehkost, kterou prožil, udržel ivběžných podmínkách života vEvropě aspovinnostmi, které tu má. Otázka, která mi neustále tanula na mysli, byla: „Jak asketický, disciplinovaný, anebo dokonce extrémní člověk musí být?“

Vykořenění zreality a návrat

VIndii jsem byl vystaven značným změnám životních návyků. Na všechno jsem však měl dostatek času. Neměl jsem žádné povinnosti ani starosti. Ato je velice lehký život, když vše dobře plyne akdyž současně vzniká prostor pro nové návyky arituály. Toto naprosté vykolejení ze života, které člověk zažije, je pro tuto přeměnu návyků velice důležité. Včase, který tím pro sebe získáte, můžete relaxovat. Změna potřebuje čas. Stejně jako tělo imysl potřebují čas ktomu, aby se se změnou ztotožnily. Obzvláště pak mysl se smnohými novými informacemi neumí vyrovnat ihned. Mít čas sám na sebe, věnovat se sobě vyslyšením vnitřním rozhovorům avnímání pocitů pomáhá zintenzivnit proces sebepoznávání, očisty apřenastavování. Je to, jako kdyby člověk pomalu na vše zapomněl audělal restart, čímž nabere sílu. Apak teprve znovu skládá aorganizuje (plánuje) svůj život pro běžné podmínky.

Plán odjet na ájurvédskou kliniku vznikl jen pár dnů před mým odletem do Indie. Cítil jsem potřebu pro sebe něco udělat, být sám ataké si navyknout znovu určitým pravidlům, ze kterých jsem postupně (ne zcela, ale přeci jen) vybočil. Myslím si, že je to zcela přirozený stav pro většinu lidí, kteří se pokoušejí oproměnu svého života k„vitálnějšímu“. Nešlo mi to. Potřeboval jsem odjet ze zaběhnutých stereotypů, abych dokázal najít nové… Aktomu jsem potřeboval vedení.

Ponávratová realita je vždy náročná. Návratem se vše stává intenzivnější azjitřenější. Nejdříve člověk jen tak kouká. Nesnese moc vjemů, zvuků ainformací okolo sebe. Potřebuje mít prostor pro sebe apro své vnitřní prožívání. Atak se snažím svou ztišenou mysl, kterou jsem si přivezl zindického pobytu, udržovat adál pěstovat, jak jen to vnaší realitě jde. Popravdě řečeno: moc to nejde. Obzvlášť jste-li součástí celku, ve kterém fungujete. Vím, kde stojím, co je mojí prací aco mám rád. Stojím nohama na zemi, ale přesto toužím „létat“ askloubit dohromady prostor pro sebe sama vkombinaci se svým podnikáním tak, aby tělo amysl tímto stavem procházely slehkostí, volností anadhledem; abych realitu současného světa zvládal jako prostředek pro osobní rozvoj anacházel rovnováhu mezi prací, osobním životem alidskými činnostmi, které nás svazují potřebou činit stále více avíce.

Výčitky

Stále problikávajícími tématy vmé mysli jsou strava arituály (ajejich pomocí pak poznání, objevení audržení lehkosti). Poznat lehkost, dovolit si zní vybočit bez urputného svázání sní aumět se vrátit zpět je každodenním úkolem. Vším, co člověk pro sebe dělá pravidelně, opakovaně vytváří rituály azvyky. Aprávě tento trénink je ocenitelný ve chvílích, kdy člověk vybočí, ale dokáže se navrátit zpět. Současně tak můžeme objevit nové zvyky, které nám vyhovují více, astaré zvyky tak nahradíme novými. Ktomu všemu je však zapotřebí vědomá pozornost, která by mohla být synonymem pro slovo jóga.

Síla lehkosti vnás stále pulzuje aláká nás knávratu, pokud vybočíme. Anezáleží na důvodu, proč jsme vykolejili. Prožitek lehkosti však byl tak silný, že nás to vnitřně táhne kjeho zopakování. Někdy se dokážeme vrátit bez problému, jindy to jde hůře, anebo to nejde vůbec. Vtu chvíli se uvnitř nás objeví monology, ve kterých často slyšíme podobné rozhovory: „Jsem špatný, když dělám to, co dělám? Proč to jím, když vím, že to není dobré? Proč si dnes dávám skleničku vína? Přeci mohu trochu uhnout, atak si ještě dnes dám pauzu od cvičení… Co by to bylo za život? Už na to mám přeci věk, hodně pracuji, tak si přeci mohu dopřát…“

Rozproudí se myšlenkové aemoční procesy, které pak chemicky rozhazují naše tělo, rozkmitávají hladinu naší mysli adostávají nás do nepohody. Tímto způsobem se pak velice rychle ztrácí energie, síla avitalita. Veškerou energii věnujeme těmto zbytečným „výčitkám“ amysli postupně ubývá více avíce zbylé energie. Myslím, že kultivace životního stylu je ohledání míry ve všem. Proto je dobré adůležité opustit extrémy, přijímat místo, kde žijeme, práci apodmínky, které máme, azačít pracovat na málo oblíbené sebekázni, pravidelnosti, neustálém opakování, pozorování své mysli, vyhodnocování pocitů uvnitř těla ahledání východisek. Praktikováním jednoduchých rituálů tak můžeme znadhledu prožívat život bez velkých psychických výkyvů.

Svěkem roste chuť

Každý člověk jde cestou, na které získává zkušenosti. Formuje se tak jeho poznání, které učinil vpředešlých letech (amožná ivživotech). Poznání aurčité zvyky mohou být však postupně přežité azastaralé, aněkdy je proto třeba je vyměnit anahradit novými.

Ijá svěkem přicházím na to, jak by člověk měl sám se sebou zacházet, jak by se měl osebe starat, aby si udržel vitalitu azároveň se nestal fanatikem vpéči osvůj životní styl. Aby nepodléhal klamné iluzi, že vurčitém věku už se sebou nic neudělá. Musím říci, že udržet se vkondici je náročné. Máme totiž několik vlastností, které nás ovlivňují ačástečně také omezují. Jsou to lenost apožitkářství za odměnu. Tyto dvě kvality dokážou udělat vnás isnámi velkou neplechu, která může vést kvnitřní nespokojenosti akvýčitkám. Víme, co máme dělat, jen ona realizace jaksi pokulhává. Ani já nejsem výjimkou. Mám však jeden silný hnací motor, kterým je profese poradce ainstruktora jógy. To mě pomáhá udržovat simotivaci ive chvílích, kdy mi dojde síla. Díky této motivaci se ale zvednu avrátím se zpět ktomu, čemu věřím. Někdy mi to chvíli trvá, nebo dokonce musím na chvíli zmizet pryč zběžných povinností. Ale pak se vrátím snovou vnitřní sílou dělat věci tak, jak je cítím, což je součástí mé profese.

Je zajímavé sám na sobě pozorovat, jak se proměňujeme po fyzické imentální stránce. Ne vždy jsou to příjemná zjištění, když si najednou uvědomíte, jak se vám zvětšují kouty ana temeni hlavy vám chybí nějaké ty vlasy. Nebo jak objem pasu roste apřed pár měsíci pořízené kalhoty najednou nejdou dopnout. Věk je neúprosně zpomalujícím faktorem. Svěkem se snižuje naše vitalita azpomaluje se metabolismus. Vurčitém věku nám pak do toho ještě skočí hormonální změny arozladění stoupá oto víc. Navíc svěkem často nepostřehneme, že naše tělo žádá menší porce. Jelikož náš výkon už není, co býval, nepotřebujeme ani takový příjem energie (protože spalování je oněco pomalejší).

Naší výhodou je však schopnost vnímat apozorovat se. Nedávno jsem si dal restované brambory se slaninou advě piva. Aejhle! Brambory apivo – přemíra cukru. Glykemie vyletěla nahoru tak rychle, že se mi udělalo špatně. Musel jsem si sednout ajen volně dýchat. Bránil jsem očím, aby se zavřely. Mé tělo vtu chvíli potřebovalo méně cukru avíce bílkovin avlákniny, což jsem mu nedodal. Atak mi ukázalo, zač je toho loket, když si chci jen tak pochutnat anepřemýšlím. Reakce organismu byla dozajista oto silnější právě díky detoxikačnímu pobytu na klinice. Tyto okamžiky jsou právě těmi chvílemi, za které je třeba poděkovat. Ony nás vychovávají krozumnému množství ake skladbě stravy během dne, vedou nás kjejímu vyvážení.

Zamyšlení

Není čas na litování se alamentování, co by bylo, kdybychom udělali to či ono. Je třeba vzít otěže své mysli do vlastních rukou, nespoléhat se na to, že se stane zázrak, ale začít na sobě makat! Objevme vsobě možnost rozbít stereotypy vnašem myšlení azvyky, které nám berou energii. Nezávisle na tom, kolik nám je let, můžeme se sebou vždy něco udělat, abychom se cítili vitální aměli sílu jít vytyčenou cestou, nebo ji byli schopni adaptovat dle situací, ve kterých se nacházíme.

Rozbití stereotypů

Krosna se opět stala mou přítelkyní, mou kámoškou na měsíční cestě za objevováním. Objevováním čeho? To nikdy nevíte… Indie totiž vše nastaví na místě tak, jak jen ona umí. Ponořením se do ní se učíme být součástí masy, jednoduchosti, boříme představy očemkoli asměřujeme dovnitř sebe sama. Rozbíjíme vše, co je vnaší mysli pevně zakořeněno. Jako by pobyt vIndii byl návodem asilným impulsem hledat uvnitř namísto vně. Přijímáním Indie takové, jaká je, získáváme neuvěřitelnou (nejprve) beznaděj a(postupně) sílu, krásu avnitřní klid. Toto přijetí ssebou nese důležitou informaci pro každého, kdo se tam ocitne. Jsme stejní jako ona. Možná máme doma lépe uklizeno, možná máme více zbytečností ve skříních, ale jsme stejní. Nepořádek na indické ulici akcentujeme „nepořádkem“ vhlavě. Nevidíme doprava adoleva, jdeme za cílem avětšinou nevnímáme, že naše vnitřní síla aintuice se čím dál víc schovává. Zahlcujeme se povinnostmi azbytečnostmi. Vůbec si nedovoluji hodnotit, co je lepší aco je horší. Pohled na místní jednoduchost anaprostou jinakost potřebujeme, abychom si byli vědomi toho, jak „dobře“ se máme zde vEvropě. Vjógových šalách se praktikuje ásanová praxe, ale samotná jóga, vycházející se slova yug – jednota, pospolitost – je vakceptování života takového, jaký je, svírou, že je onás vždy postaráno.

Vnaší kultuře často hledáme pomoc uterapeutů, jen ne usebe samotných. Jsme vystresovaní, unavení vchápání celistvosti avidíme dualitně. Všechno je buď dobré, nebo špatné. Hodně rozlišujeme apřisuzujeme velké významy těmto soudům, které nás pak vedou kvnitřnímu neštěstí. Vnímání indické celistvosti existuje však od narození. Indové vodí své děti do džungle, aby jim ukázali život vcelistvosti všeho, co je obklopuje. To také říká bible hinduismu Bhagavadgíta. Jsou to dva světy, jež se navzájem velice obohacují. Jeden nabízí to, co chybí druhému. Ato mě láká: nechat věci být aužívat si přítomnost (nikoli představy) arozbořit myšlenkové stereotypy. Aco na tom, že minulé zážitky byly leckdy divoké; nyní je zde opět příležitost cítit avnímat věci bez evropského vidění světa. Aipřes to množství nepohodlí se vždy rád vracím.

TIP!

Poslouchejte svoji intuici anebojte se vykročit směrem ke změně! Odměnou vám bude vaše vlastní spokojenost.

Dovolit si čas sám se sebou

Indické poznávání reality života asmrti, posvátných míst apobyt na ájurvédské klinice zcela naplnily mou druhou cestu Indií. Až nyní jsem okusil pravou Indii sjejí rozmanitostí, krásou, smutkem aživelností. Cesta mi ukázala Indii naprosto jinou, než jakou jsem znal předtím. Její krása ukazovala starou, moderní, zbořenou, neonovou, neupravenou, někdy čistou, divokou atichou, přelidněnou ve městech aprázdnou na himalájských loukách, žebrající ausměvavou, vypočítavou amírumilovnou tvář. Se vší úctou Indii miluji. Je zde něco, co se slovy popsat nedá. Pestrost arozličnost všeho, na co si vzpomenete, je všudypřítomná. Jste na dovolené, bez povinností, bez všedností anavíc ve zcela rozdílné kultuře – to vše vytváří silné emoce. Často jsou to takové malé šoky, které naprosto paralyzují vaši mysl, avy jen koukáte anejste schopni slov. Jste vykolejení aobčas potřebujete najít místo, abyste vše prodýchali, ato vIndii není jen tak. Někdy zase toužíte splynout sdavem, ato samozřejmě nejde, protože stále vyčníváte. Ipřesto jsou emoce ztěchto situací oradosti auvolnění, oslzách aosmíchu ajsou zcela přirozené.

Při vstupu na indické území máte pocit, jako by vaše srdce chtělo přetlakem vyskočit ven. Jste podráždění, neseni davem lidí, ubíjeni vedrem avlhkostí, ale současně vzrušeni Indií avším, co vám přináší pod nohy ipod nos. Její sladká vůně je promíchávána vonnými tyčinkami, vůní kadidla aněkdy ivýkaly. Postupně však toto rozhárání opadává, vy se zklidňujete anajednou se naladíte na místní život apodmínky auvolníte se. Uvolníte se ajste klidní, ikdyž stojíte srikšou vzácpě, která se vůbec nehýbe. Necháte to být ajen pozorujete hukot ulice, krávu, která kvám do rikši strčí hlavu, ahádající se řidiče, kteří nemohou jet dál. Je to postupný proces, který vede kodevzdání se apřijímání situací takových, jaké jsou. Ztišíte se.

Měl jsem dojem, že Indii už trošku znám. Itak mě naprosto překvapila svou jedinečností, rituálností aspiritualitou pramenící zhinduistického abuddhistického vnímání světa. Návštěvy ve dvou rodinách mi ukázaly mnohost způsobů žití apostupně také bořily moje představy ovšeobecné bídě Indie. Putování malinkými uličkami, kde jsem byl často jediný Evropan, nebo má přítomnost uprostřed hinduistického svátku mi občas naháněly husí kůži. Jóga, meditace, jedinečné masáže azcela jednoduchá strava – to vše mi přinášelo úlevu aenergii.

Jedna znejstarších kultur na světě nese vrámci své zahraniční propagace název Incredible. Neskutečná je každá chvíle strávená vnáručí indických měst aulic, vesnic, vproudu ana břehu Gangy, vchrámu, vášramu anebo vhorách. Vše je zde neskutečné, opravdové adechberoucí.

Cestuji sám. Bez přítele, komfortu, jistoty apohodlí. To ssebou nese hluboký vnitřní dialog, který je svámi každou chvíli, nejde se ho jen tak zbavit. Když pak vstoupíte do nějakého chrámu či do svatyně, okteré vIndii není nouze, sedíte vghátu azpovzdálí pozorujete hořící hranici správě vyhaslým lidským životem nebo jste ponořeni vGanze, máte možnost chvíli spočinout vtichu. Jste blízko sami sobě avšemu okolo vás. Tyto momenty ve vás zanechávají hluboký klid apocit smíření. Neustálý dialog oživotě vedený sám se sebou nám přináší hluboká překvapení apoznání, díky kterým boříme staré mantinely avytváříme prostor pro nové vnímání situací isebe sama. Struktury uvnitř nás se postupně začínají přenastavovat, což si plně uvědomíte až po návratu zpět domů, do běžných podmínek. Rozpoznáváte cestu, kterou jdete, ataké tu, po které chcete jít. Vaše nároky se zmírňují. Učíte se být spokojení stéměř čímkoli aničím, věci asituace okolo vás vidíte jiným pohledem.

Poznávání

Tapovan, část Rišikéše, ze které je vidět do krásného údolí Gangy, se rozprostírá ve vysokých zelených kopcích přebujelé vegetace obklopujících jedno znejvyhledávanějších jógových míst na světě. Jóga je zde na každém kroku, atak ten, kdo chce cvičit nebo kdo chce absolvovat kurz, vyráží do místních škol zdokonalit své dovednosti. Já se sem vrátil, protože mi zde bylo před rokem dobře. Do svého odjezdu jsem vlastně ani neměl žádný plán. Věděl jsem jen, že chci vidět Tádž Mahal, ato bylo vše. Přelety mezi několika místy mi vyplnily první část pobytu. Druhá část naopak měla kvalitu klidu ahlubšího vnímání sebe sama; měl jsem konečně čas na meditace, jógu apředevším pak na očistný pobyt na ájurvédské klinice.

VDillí (před cestou do Váránasí) vedly mé první kroky do Agry ado proslaveného sedmého divu světa – Tádž Mahalu. Magicky krásný Tádž Mahal mi nabídl první dávku indické kultury. Krása skloubená sbídou vokolí je klasickým indickým obrázkem – atento palác za to opravdu stojí! Tato neskutečná stavba vypovídající olásce kženě panovníka (jež zemřela při porodu jejich čtrnáctého syna) je opravdovou chloubou Indie. Ač se jedná ovelice frekventovanou památku (kde na turisty čeká tisíce prodejců, naháněčů aprůvodců), ipřesto stojí za to ji navštívit.

Noční Dillí mi pak ukázalo svou překvapující tvář. Jeho centrum je plné kaváren arestaurací. Je to opravdové velkoměsto mnoha podob. Od upraveného centra sbujarými parky či honosnými ambasádami, které obklopují největší dillíský slam, přes postupující bídu ulicemi aopět směrem kluxusním vilám a„satelitům“ na okraji města se objevujete vmnohosti, kterou dokáže nabídnout jen Indie. Na kousku (nebo přesněji na pořádném přelidněném kusu) země poznáte vše, co můžete vIndii zažít. Střídá se tu bída sluxusem, žebrání před luxusními obchodními centry je tu zcela běžné, na křižovatkách uvidíte přepychová auta spolu srikšami, upravení lidé se mísí sméně upravenými – je to zkrátka naprostá změť všeho, co jen tak jinde nenajdete. Již minulý rok jsem si zamiloval Lotus Temple anevynechal jsem ho ani tentokrát. Mé první kroky vedly právě sem, do místa, kde se potkávají různé náboženské styly (ataké se vzájemně respektují!). Po horké dlážděné cestě dojdete do míst, kde vás osloví ticho amír. Krásný park azahrada umocní pocit krásy aodnese vás pryč zklasické indické ulice (která zrcadlí většinou bídu), anabídne vám tak jeden zdalších svých kontrastů.

Váránasí – město ghátů, město živých; město, kde se mrtví spalují vhranicích na břehu Gangy. Nekonečný proud lidí, motocyklů, rikš, poutníků, přemíra hluku vulicích aprach všude, kde se ocitnete. Váránasí je místem, kde hinduisté touží býti zpopelněni. Je to právě vmístních nejznámějších ghátech, jakým je např. Marnika ghát. Toto spálení však něco stojí, aproto zdaleka není pro všechny. Svatí muži bývají zabaleni do oranžovožluté látky ajsou vhozeni do Gangy (vždy záleží na geografii azvycích vdané oblasti). Takový je obrázek tohoto místa, kde přelidněnost, jeho historie (udává se jako nejstarší město na světě!) agháty zanechávají vnávštěvníkovi mohutný zážitek, na který se jen tak nezapomíná. Navíc máte možnost pobývat vmístech, kde jiní prožívají intimní chvíle, jako je smrt či přerod. Tato energie je zde cítit aprotkne každý kout vašeho těla amysli. Jste toho plní atak je třeba dýchat, dýchat adýchat…

Haridvár je město vzdálené asi hodinu jízdy od Rišikéše. Patří kdalším posvátným městům, do kterých putují poutníci, aby očistili své tělo aduši, aby se zbavili vazeb smateriálním světem. Večer se na břehu Gangy provádí tzv. artí, kdy jsou za zpěvu modliteb (mantry) všichni shromážděni. Celou ceremonii vede brahman aslouží jako mentální očista (anebo turistická atrakce). Ganga je posvátnou řekou, ve které se lidé omývají, koupají, perou prádlo – ve společnosti všeho, co Ganga od svého počátku vGangotri vezme. Když dospěje Ganga až do Váránasí, má již zvláštní konzistenci iztoho důvodu, že posmrtný prach je rozprášen právě do této posvátné řeky. Mě vHaridváru zastihl jeden znejvětších svátků, festival Šivy. Davy lidí proudily ve dne vnoci, aby se vykoupaly vGanze. Pro mnoho mladých kluků to je velký svátek. Všude zní hlasitá hudba, tančí se, mladíci propadají transu idíky kouření marjánky. Od Dillí až po Haridvár proudí davy chlapců na alegorických vozech za zvuku dunící techno hudby azremixovaných manter. Všechno svítí abliká. Podél cesty jsou stany, kde se všichni shromažďují apozději (jedno tělo přes druhé) spí. Ten dav lidí, hluk atomu ono neskutečné vedro vpřeplněných haridvárských uličkách se už nedalo vydržet. Atak jsem ztohoto města utekl, ač jsem měl zaplacený hotel…

Vyrazil jsem tedy na cestu do Ayuskamy, kliniky vRišikéši, kde jsem zůstal následujících čtrnáct dnů. Spostupujícím věkem, povinnostmi vběžném životě (které se stále nabalují), stresem aněkdy isvybočením ze zdravějšího životního stylu je zapotřebí si najít čas na pořádnou očistu. Tuto regeneraci lze absolvovat leckde, ale proč ji neuskutečnit přímo vmatce ájurvédy ajógy – vIndii. Vzemi, která celý proces ájurvédských treatmentů umocňuje svou spiritualitou asebou sama. Vhodně složená strava, relaxační aregenerační procedury, očisťující techniky ájurvédy (jako například basti, což je výplach tlustého střeva) zapůsobily na můj organismus tak, že se nyní cítím, jako bych ze sebe shodil vrstvu nánosů bahna apln síly opět vstal. Aproto jsem tam taky odjel. Načerpat energii. Pravidelně jsem cvičil jógu sindickým učitelem, který zvláštním azajímavým způsobem utvořil můj další pohled na jógu. Propracoval jsem výuku jóga nidry vrámci kurzu pro pokročilé anašel vní silnou oporu pro relaxaci apsychické uvolnění. Přes psychické uvolnění se totiž dostaneme ikfyzickému tělu, které začne reagovat apostupně se zbavuje svých spazmů aneduhů. Čas strávený na břehu Gangy či meditacemi vmístním ášramu se staly oázou. Rišikéš je takovou dnešní Mekkou jógy. Je civilizovaná, ale ipřesto se vní dá zažít Indie. Myslím si, že Rišikéš je pro západního člověka jako první vstup do Indie velice příjemným zprostředkovatelem toho, jak to vtéto zemi vypadá afunguje. Toto město vás připraví na onu ryzost, která je vsevernějších místech daleko silnější než na jihu.

Indie má vsobě neuvěřitelnou sílu. Buď člověka polapí astále ho vábí ksobě, nebo ho naopak natolik odpudí, že už se tam nikdy nevrátí. Mně osobně Indie postupně rozbaluje svá tajemství azákoutí, ve kterých mi je dobře. Tento výlet jednou za rok vždy dobije mé baterky aposune vnímání do nových rovin; asoučasně také rozpoutá vmé mysli velký boj, jak vlastně žít vevropských podmínkách.

TIP!

Vykročte zkomfortní zóny azažijte sebe sama.

Indické já

Má první cesta do Indie byla divoce krásná. Každý den jsem poznával, co měl jsem poznat, ana tom jsem se mnohé učil. Pobyt bez povinností mě tak šokoval avykolejil, že jsem si ony povinnosti nepřipouštěl ještě pět měsíců po svém návratu do české reality. Utéct do Indie aoddechovat tam je velice jednoduché, ale žít vnašich podmínkách svnitřním klidem anevázaností je pak velice náročné.

Druhá cesta do Indie předčila mé představy, zbořila mé názory osobě sama aotevřela cestu dovnitř sebe skrz hluboké zážitky. Byl jsem jak nahý asoučasně se viděl reagovat na vše, co mě obklopovalo; myšlenky jak bych zvládal situace, kdyby nebylo to, či ono mě postupně ochromovaly aukazovaly mě zranitelného, nahého před sebou sama atroufám si říci ipřirozeného. Přirozenost se postupně projevila spokojeností spodmínkami takovými, jaké je Indie nastavovala. Vzruchy vmysli postupně utichaly aživot vIndii už nebyl špinavý, ale stal se krásným, jemným aintenzivním zastavením se vpřítomnosti. Začal jsem si naplno uvědomovat, co potřebuji ke spokojenému životu vevropských podmínkách. Tyto potřeby se pobytem vIndii trochu proměňují ačlověk získává větší nadhled nad mnohými zbytečnostmi, za kterými se vnašich podmínkách honí. Člověk si vsobě uvědomuje určité tendence, které ho ženou vpřed, ačasto se sám sebe ptá: „Jsem to já, kdo to chce nebo kdo/co je to…?“ Vracím se zpět do Indie, abych dále pracoval na sebepoznávání. Čas vindickém prostředí má jiný rozměr ačlověk tam vidí sám sebe takového, jaký je.

TIP!

Jevový svět – hledání štěstí

Touha po kráse aštěstí (novodobá iluze)

Tlak, tenze apředstavy

TIP!

Zamyšlení

Vidět sebe sama

Zamyšlení

Podmínky štěstí

VIndii trénujeme schopnost být vdaných podmínkách bez představ. Prožíváte situace, které tu na vás čekají. Jsou trochu divočejší než ty unás, ato zejména díky způsobu života zdejších lidí.

TIP!