Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mareike Fedders

Přívětivá zahrada
Jak přilákat zvířata a hmyz do své zahrady

Jako svou 8888. publikaci vydala Grada Publishing, a.s.,
U Průhonu 22, Praha 7,
obchod@grada.cz, www.grada.cz

Překlad z německého originálu Tierisch guter Garten Lucie Rybová
Redakce Hana Fruhwirtová
Korektura Ivana Vaňkátová
Sazba Jaroslav Kolman

Počet stran 128
První vydání, Praha 2023

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod a.s.

© 2022 Franckh-Kosmos Verlags-GmbH & Co. KG, Stuttgart, Germany Original title: Mareike Fedders, Tierisch gutter Garten
© Grada Publishing, a.s., 2023

ISBN 978–80–271–6967–2 (ePub)
ISBN 978–80–271–6966–5 (pdf)
ISBN 978–80–271–1055–1 (print)

ZVÍŘATA VZAHRADĚ

PŘÍRODNÍ ZAHRADA – DIVOKÁ KRÁSA

Někomu mohou připadat divoké přírodní zahrady neuspořádané. Ve skutečnosti jsou však výsledkem důkladného plánování atrpělivého pozorování.

Živoucí zahrady

Vposledních desetiletích jsme naši krajinu proměnili ve vysoce industrializovanou výrobní plochu. Vsouvislosti spřechodem na novou energetiku budeme muset vbudoucnu její produktivitu ještě více navyšovat. Místa, která by byla ideální pro život zvířat, se stala vzácností.

Svět zvířat je přitom opomíjený už dlouho. Vposledních letech je stále markantnější pokles biologické rozmanitosti aničení biotopů. Dříve tak rozšířené biotopy nacházíme dnes jen ojediněle:

—Louky plné květin bohaté na druhy rostlin ina divoké včely amotýly byly na mnoha místech nahrazeny silně hnojenými apesticidy ošetřovanými monokulturami.

—Polní rybníky, malé vodní plochy pro obojživelníky uprostřed polí, byly zasypány.

—Smíšené lesy iremízky bohaté na mrtvé dřevo byly vprůběhu let nahrazeny úhlednými monokulturami, vnichž mohou veverky iježci jen stěží najít úkryt apotravu.

Tyto biotopy však nechybí jen zvířatům. Pro mnoho lidí představují procházky vpřírodě apozorování divoké přírody vytoužený odpočinek azpůsob rekreace. Nicméně ve svém okolí jí nacházejí stále méně. Místo toho jezdí stále více lidí do těch několika zbývajících přírodních oblastí, což však může vést kvýraznému narušení tamní přírody.

JE ČAS NĚCO UDĚLAT!

Dobrá zpráva je, že nemusíme být biologové nebo strážci přírodních parků, abychom pomohli přírodě ajejím obyvatelům. Každý majitel domu smalou zahrádkou může přispět svým dílem. Protože izahrady mohou být dobrým prostředím pro různé volně žijící živočichy. Jen se musíme zasadit oto, aby byly opět obyvatelné.

Správnými opatřeními můžeme vytvořit nové biotopy – pro ptáky, divoké včely, motýly, žáby, mloky, ještěrky asamozřejmě veverky aježky. Aaž se to stane, budeme si užívat ta nejkrásnější pozorování přírody, ato přímo na našem prahu!

„Když na mnoha malých místech udělá mnoho malých lidí mnoho malých věcí, tvář naší země se změní.“

Africké přísloví

Savci vzahradě

Znáte všechna ta fascinující stvoření, která se nám tajně prohánějí po zahradách? Někteří mají extrémně dobrý čich, jiní obzvláště dlouho spí adalší vidí ušima aspí hlavou dolů.

JEŽEK

Ježek západní (Erinaceus europaeus) je zahradní zvíře par excellence. Unás je původním druhem, který každý zná akaždý jej rád vidí. Jakmile se tento bodlinatý hmyzožravec usídlí na zahradě, obvykle svým hlasitým vrčením amlaskáním rychle upoutá pozornost. Často jen chodí kolem svého revíru azdá se, že si znás, dvounohých obrů, moc nedělá. On se přitom řídí svým mimořádně jemným nosem, který ho neomylně vede kjeho kořisti. Jako nenasytný dravec se živí hmyzem, červy ataké slizkými hosty vnašich záhonech. Proto si ho mnozí zahrádkáři cení jako užitečného pomocníka. Ipřesto mu na svých zahradách kladou stále více překážek. Místo sadů, hromádek dřeva asmíšených živých plotů často nachází jen štěrkové záhony, okrasné trávníky ajen těžko překonatelné ploty. Akdyž se už na zahradu konečně dostane, jen zřídka tam najde něco ksnědku. Vposlední době se ježci dostávají do křížku is robotickými sekačkami, které pro ně představují smrtelné nebezpečí! Ježci nutně potřebují přírodní zahrady sbezpečnými úkryty abohatou potravní nabídkou.

VEVERKY

Veverce obecné (Sciurus vulgaris) se daří oněco lépe než ježkům. Pro tyto hbité hlodavce nepředstavují žádnou velkou hrozbu ani ploty, ani robotické sekačky. Dobře se cítí ve vysokých listnatých ijehličnatých stromech, proto se často vyskytují vparcích, na hřbitovech ave starých zahradách. Ve výškách stromů hledají potravu, obvykle ořechy, semena, plody aněkdy ivejce amláďata ptáků. Zde si také staví svá hnízda, vnichž spí avychovávají mláďata. Přesto vněkterých regionech jejich populace klesá. Jedním zhlavních důvodů je kácení starých stromů astromořadí. Právě ty lidé na sídlištích vnímají často negativně, vadí jim padající listí istíny, které vysoké stromy vrhají. Některé musí být odstraněny také zbezpečnostních důvodů nebo kvůli novým stavebním projektům.

Zároveň už ani zahrady neprodukují pro veverky dostatek potravy, protože znich mizí živé ploty se zastoupením stromů či keřů, které plodí ořechy či jiné plody.

1. Veverky nejsou vždy červené. Mohou být také hnědé, šedé nebo černé, vždy však mají bílé bříško.

2. Ježci mají vhlavách přesné mapy svých revírů. Vzahradě znají každou skrýš akaždou zkratku.

PLŠÍK LÍSKOVÝ

Plšík lískový (Muscardinus avellanarius) je sice podobný myši av některých jazycích se tak ijmenuje (např. Haselmaus, tedy lísková myš, vněmčině), ale myš to ve skutečnosti není. Mezi hlodavci patří do čeledi plchovitých. Vzimě upadají do zimního spánku. Na rozdíl od myší tak můžete plcha na zahradě zahlédnout pouze vletních měsících. Protože je však noční tvor apohybuje se poměrně skrytě, zůstává lidem jeho přítomnost obvykle utajená.

Žije vkeřích, vyskytuje se vdruhově bohatých živých plotech ana okrajích lesů, kde nachází mnoho ořechů aplodů. Protože vchladném období nepřijímá potravu, musí si vlétě ana podzim vytvořit silnou vrstvu tuku. Zimu totiž může přežít jen sdostatečně velkými energetickými zásobami. Zde se dostáváme kpříčině jeho ohrožení: potravu si hledá vdruhově bohatých pásech křovin amezích, které se nejdříve stávaly stále vzácnějšími na polích av lesích apozději také ve městech azahradách. Plši už jednoduše nenacházejí dostatek potravy, aby svou dlouhou zimní hibernaci přežili.

Pokud zahlédnete plšíka lískového, rozeznáte ho od skutečných myší velmi jednoduše: díky jeho chlupatému ocásku.

PLCH VELKÝ

Sedmispáč plch velký (Glis glis) patří, stejně jako plšík lískový, do čeledi plchovitých. Astejně jako jeho menší příbuzný, musí ion dlouho hibernovat. Nazývat ho sedmispáčem není nadsázka. Vněmčině se mu tak opravdu říká. Tento název odkazuje na to, že spí nejméně sedm měsíců vkuse. Během této doby ztratí téměř polovinu své tělesné hmotnosti. Stejně jako plšík lískový, ion si musí vytvořit dostatečné tukové zásoby. Potravu nachází ve zdravých smíšených lesích vkorunách starých stromů, zejména buků adubů. Také ve starých přírodních sadech. Tam využívá jako úkryt větve adutiny po datlech.

Pokud se plch přesune blíže klidem, obvykle si vybírá zahrady vbezprostřední blízkosti lesů nebo parků nebo také starší zástavby se vzrostlými stromy, především těch, na kterých najde ovoce či oříšky. Stále méně starých stromů však lidé nechávají stát. Většinou jsou pokáceny dříve, než přestanou plodit anež se vnich vůbec hluboké dutiny objeví. To platí pro lesy astejně tak ipro zahrady. Atradiční luční sady už zvelké části zmizely také. To vysvětluje tak výrazný úbytek plchů, který vposledních letech zaznamenáváme.

LASICE KOLČAVA

Lasici kolčavu (Mustela nivalis) si vzhledem kmalé velikosti jejího těla sotva spletete sjinými kunovitými. Nicméně ikdyž je malá apůsobí křehce, je to skutečný dravec. Vlastně je nejmenší dravec na světě. Ajaká je její kořist?

Většinou jsou to hraboši, iproto je majiteli zahrad považována za důležitého aprospěšného tvora. Vzahradách ji můžete najít vhromadách dřeva ikamení, vkvětinových loukách, přírodních živých plotech, ale také vnorách po myších akrtcích.

NETOPÝŘI

Snad nejpodivnějšími zvířaty mezi obyvateli naší zahrady jsou netopýři (Nyctalus, Myotis, Rhinolophus). Létají, ale nejsou to ani ptáci, ani hmyz. Skvěle vidí iv dokonale hluboké noci, ale nepoužívají ktomu oči, ale uši. Apak také ten jejich spánek: vzhůru nohama.

Největší hrozbou pro netopýry je plošné používání insekticidů vlesích, na polích iv zahradách. Jako hmyzožravci jsou totiž závislí na hojné populaci komárů anočních motýlů.

Další nebezpečí pro ně představuje stále menší počet vhodných úkrytů. Tam, kde se staré domy rekonstruují kvůli energetické náročnosti, jsou různé štěrbiny amezery tím prvním, co mizí.

Dříve byly pro netopýry skvělým místem pro hibernaci vlhké, chladné anezamrzající sklepy vdomech ipod zemí. Ity ale dnes mnohde bez náhrady mizí.

Mít netopýry na zahradě se vyplácí. Každý netopýr uloví vprůměru každou noc několik tisíc jedinců hmyzu, včetně komárů.

1. Na malou lasici kolčavu můžete narazit vblízkosti hromad mrtvého dřeva.

2. Plšík lískový upřednostňuje husté keře smnoha možnostmi úkrytů atrny, které ho ochrání před predátory.

3. Trhliny aštěrbiny ve starých budovách bývají často obydleny netopýry. Při rekonstrukcích však bývají nezřídka zraněni či zazděni.

4. Plch lesní si vnašich lesích jen těžko hledá domov, protože ubývá starých stromů sprázdnými dutinami.

Vzácní hosté: plazi aobojživelníci

Kdysi všudypřítomní, dnes výjimeční. To se dá říct ovětšině plazů, přinejmenším ve většině zahrad. Se žábami to na první pohled vypadá oněco lépe, ty se objevují vmnoha zahradních jezírkách.

PLAZI MILUJÍCÍ SLUNCE

Mezi naše původní plazy patří ještěrky, plazi ahadi. Vlastně iželvy, ale náš jediný druh, želva bahenní, se stal tak vzácným, že je považován za prakticky vyhynulý. Jen svelkým úsilím se daří chránit poslední exempláře ve volné přírodě asledovat jejich rozmnožování. Jejich dramatický úbytek je způsoben rozsáhlým ničením jejich biotopů.

Potká brzy stejný osud inaše zbývající plazy? Všechny druhy zaznamenaly vposledních letech pokles populace avšechny se také potýkají sničením jejich životního prostředí ataké ubývajícím množstvím kořisti.

Ještěrka obecná

Ještěrka obecná (Lacerta agilis) žije na suchých písčitých stanovištích schudší vegetací, kde nachází mnoho úkrytů, mezi ty oblíbené patří například kamenné zdi ahromady, kupy dřeva či zakrslé keře. Ideální podmínky poskytují svahy orientované na jih. Potřebují otevřené, písčité plochy, ohřívané přímými slunečními paprsky, na kterých mohou klást vajíčka. Je to proto, že tito plazi nechávají své potomky vylíhnout ve sluncem prohřátém písku. Živí se hmyzem, pavouky ačervy.

Pozorovat ji můžete nejlépe, když na zahradě položíte tmavou, dřevěnou desku. Protože se rychle ohřeje, zvířata se na ní apod ní ráda zdržují.

Ještěrka živorodá

Ještěrka živorodá (Zootoca vivipara) má ráda polostín ane tak velké teplo. Vyskytuje se například na polootevřených plochách porostlých keři, podél okrajů lesa akřovin.

Slepýš křehký dokáže, stejně jako ostatní ještěrky, odhodit vpřípadě ohrožení část svého ocasu.
To útočníky zmate aslepýš může utéct.

Mají rádi hustší přízemní vegetaci, vníž se mohou nepozorovaně pohybovat avydávat se na lov hmyzu. Ideální jsou pro ně hromady dřeva akamení na přímém slunečním svitu. Vnich se mohou ohřívat iukrývat.

Ještěrky živorodé milují odumřelé rostliny. Obzvláště dobře se cítí na suchém dřevě apod trsy uschlé trávy.

Slepýš křehký

Všichni ptáci už tu jsou

Šest věrných zahradních ptáků

Máme šest nohou: Hmyz