Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

doc. PhDr. Barbora Bazalová, Ph.D.

PSYCHOPEDIE

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 8 875. publikaci

Recenzovali:
prof. PaedDr. Milan Valenta, Ph.D.
Mgr. Kateřina Valachová, Ph.D.
doc. PhDr. Věra Vojtová, Ph.D.

Návrh a zpracování obálky Antonín Plicka
Sazba a zlom Jan Šístek
Formát ePub Jan Šístek
Redakce a korektura Kateřina Kružíková
Počet stran 200
První vydání, Praha 2023

Vytiskla TISKÁRNA V RÁJI, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2023
Cover Photo © Petr Hrůza

ISBN 978-80-271-6945-0 (ePub)
ISBN 978-80-271-6944-3 (pdf)
ISBN 978-80-271-3725-1 (print)

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Bazalová, Barbora, 1977-
Psychopedie / Barbora Bazalová. -- Vydání 1.. -- Praha : Grada, 2023. -- 1 online zdroj. -- (Pedagogika)
Anglické resumé
Obsahuje bibliografii a rejstříky

ISBN 978-80-271-6945-0 (online ; ePub)

* 376 * 376.1-056.36 * 616-007 * 159.97 * 616.89-008.45 * (048.8)
– speciální pedagogika
– psychopedie
– vývojové poruchy
– autismus
– Aspergerův syndrom
– monografie

376 - Výchova a vzdělávání zvláštních skupin osob [22]

Předmluva

Publikace nabízí aktuální poznatky z psychopedie a oboru speciální pedagogika v kapitolách představujících teoretické koncepty i výzkumná šetření. Prostor je věnován především dětem a žákům s vývojovou poruchou intelektu a s poruchou autistického spektra. Potřeba aktualizace poznatků vyplynula v průběhu posledních let kvůli změně legislativy a formujícím se přístupům zúčastněných aktérů edukačního procesu.

Text cílí převážně na studenty oboru speciální pedagogika, ale také na speciální pedagogy, pedagogy a asistenty pedagoga nebo pracovníky školních poradenských pracovišť v inkluzivních školách. Ukazujeme rozmanitost možného působení speciálního pedagoga a kompetence, kterými by měl disponovat. Publikace nemá ambice konkurovat již dříve publikovaným titulům z psychopedie ani obsahově, ani rozsahem, ale nabídnout jiným úhlem pohledu témata podstatná pro edukaci v inkluzivním školství a představit zajímavá výzkumná šetření, jejichž výsledky mohou obohatit pedagogickou praxi o nové postupy. Abychom mohli posunout vnímání společnosti, ale především pedagogů v inkluzivních školách, je nutné stavět na osvojených teoretických konceptech a podložených faktech zjištěných výzkumnou prací. Publikace má čtenáře přimět k zamyšlení, jak docílit toho, aby byl každý jeden žák ve škole a ve svém životě spokojen a dospěl ke svému maximu díky tomu, že byl adekvátně vybaven kompetencemi důležitými pro život skrze erudované pracovníky ve školství. To je úkolem každého pedagoga.

Kapitoly jsou obohaceny o schémata, která slouží k snadnějšímu pochopení témat. Za jednotlivými kapitolami jsou uvedeny odkazy na další publikace a vědecké studie české i zahraniční provenience.

Pojetí psychopedie v současné době a příprava a profilace psychopeda

Psychopedie v oboru speciální pedagogika v současné době

Psychopedie jako součást oboru speciální pedagogika prošla vývojem spolu s celým oborem a v současné době se díky inkluzivním přístupům ve školství i sociálním sektoru mění záběr práce psychopeda spolu s nároky na jeho přípravu.

Cílovou skupinu psychopedie primárně tvoří děti i dospělí s vývojovou poruchou intelektu. V současné době ale psychoped pracuje také frekventovaně s dětmi, žáky a dospělými s poruchou autistického spektra, jiným duševním onemocněním nebo kombinací vad. V roli poradenského pracovníka, například školního speciálního pedagoga, se dostává do kontaktu s žáky bez narušeného intelektu, a sice se specifickými poruchami učení, s ADHD a dalšími poruchami emocí a chování, se žáky v riziku nebo s jinými obtížemi a diagnózami, které do psychopedie nespadají. Shodně se k tomu vyjadřují Valenta et al. (2013), kteří uvádějí, že za psychopedickou klientelu nelze považovat pouze jedince s mentálním postižením, protože psychoped jako speciální pedagog se při svém působení setkává s různými skupinami dětí i dospělých.

Psychopedie jako disciplína speciální pedagogiky je jasně vymezena a má své pevné místo v systému jiných vědních disciplín. Zaměřuje se nejen na edukaci, ale také na výchovu a intervenci, převážně tu terapeutickou, má svoji historii, terminologii, metodiku, didaktiku, diagnostiku. V centru zájmu nestojí pouze dítě, ale také dospělý. Provázanost se sociálním sektorem je významná.

Vymezení psychopedie v celé její šíři a souvislostech nabízí komplexně pojatá publikace obsahující teorii, metodiku a didaktiku od týmu speciálních pedagogů s názvem Psychopedie: Teoretické základy a metodika (Valenta et al., 2013, páté aktualizované a rozšířené vydání, předchozí 2003, 2004, 2007, 2009). Obdobný tým obohacený o další odborníky z řad psychologů zareagoval na nutnost aktualizace publikovaných dat vydáním titulu Mentální postižení (Valenta et al., 2018, předchozí 2012). K dalším cenným, nejen psychopedickým materiálům, patří online dostupné množství kvalitních výstupů rozsáhlého projektu cílícího na posílení inkluze, opět z dílny olomouckých kolegů, a sice katalogy podpůrných opatření nebo diagnostické domény a další četné metodické materiály.

Předprofesní příprava speciálního pedagoga psychopeda

Speciální pedagog je regulovaným povoláním zavedeným v databázi regulovaných povolání a činností. Právními předpisy jsou stanoveny požadavky na vykonávání této profese, odpovědným orgánem je Ministerstvo školství, mládeže a tělovýchovy.

Psychopedii, stejně jako jiné specializace speciální pedagogiky, lze vystudovat jako profesi neučitelskou, nebo jako učitelství (více zákon č. 563/2004 Sb., zákon o pedagogických pracovnících, viz schéma 1).

Jedná se také o tzv. pomáhající profesi. Hutyrová et al. (2019) vyjadřují velmi důležité předpoklady pro to pracovat v pomáhající profesi, a sice osobnost člověka, který tuto práci chce vykonávat, zdůrazňují také vztah k dítěti.

Vybavenost znalostmi a zkušenostmi je nezbytným předpokladem kvalitní práce. Příprava psychopeda je zaměřena primárně na osvojení si znalostí týkajících se charakteristiky jednotlivých stupňů mentálního postižení, etiologie, terminologie, diagnostiky, poradenských služeb, systému vzdělávání dětí a žáků s mentálním postižením, legislativy, rané intervence a následných sociálních služeb pro děti i dospělé, alternativní a augmentativní komunikace, specifických přístupů a pomůcek vhodných pro děti a žáky s mentálním postižením, terapeutických přístupů, na které je kladen důraz, inovativních postupů. Nelze dnes opomíjet témata týkající se dospívání a dospělosti osob s vývojovou poruchou intelektu, které zahrnují sexualitu, sebeobhájství, homesharing, individuální plánování zaměřené na člověka, práci s rizikem atd. Problematika poruch autistického spektra v celé své šíři, která je vskutku rozmanitá, je nedílnou součástí přípravy.

Speciální pedagog psychoped musí disponovat nejen znalostmi týkajícími se vývojových poruch intelektu, ale orientovat se v celé skupině duševních, behaviorálních a neurovývojových poruch definovaných v ICD-11 (MKN-11). Dále musí znát specifika sociálně nepodnětného prostředí a dalších situací a stavů, které žákům způsobují obtíže při edukaci v základních školách při zachovaných intelektových schopnostech (srov. Valenta et al., 2013). Náročné sociální situace některých žáků můžeme hodnotit jako pochybení rodičů, tito žáci nedostali stejné šance jako děti jiné (rodiče jsou alkoholici, narkomani, zanedbávají péči apod). Od studenta speciální pedagogiky mířícího do inkluze se proto očekává znalost celého oboru i nad rámec vybrané specializace (v tomto případě je žádoucí etopedie) a znalost diagnostiky pedagoga, aby při svém působení v praxi mohl tyto faktory zohlednit a uměl s nimi pracovat (více Felcmanová et al., 2015a, 2015b).

Studenti psychopedie si osvojují strategie práce s žáky v inkluzivním i speciálním prostředí v rámci různých rezortů (speciální i inkluzivní školy, poradenská zařízení, subjekty v sociálních službách, okrajově při prolnutí s etopedií zařízení pro výkon ústavní a ochranné výchovy). Do probírané teorie, neodmyslitelně spjaté s edukační supervidovanou praxí během přípravy, patří témata typu podpůrná opatření a jejich aplikace ve školním prostředí, záběr práce školního speciálního pedagoga, klima třídy, šikana, náročné chování, spolupráce učitele, asistenta pedagoga, poradenského pracovníka, rodiče a dalších aktérů nebo podpora školního a školského poradenského zařízení. Studenti si doplňují své znalosti v řadě dalších souvisejících předmětů, například zaměřených na terapeutické techniky, behaviorální přístupy, Snoezelen a další specifické přístupy apod. V přípravě je nutné věnovat se obsáhle diagnostickému procesu v celé jeho komplexnosti. Neméně důležité v přípravě jsou také didaktické zásady a vyučovací metody a formy uplatňované v rámci edukace a metodiky výuky jednotlivých vzdělávacích oborů, především českého jazyka a matematiky.

Individualizace, diferenciace, týmová práce, multisenzoriální přístup a formativní hodnocení dnes patří k nezbytným postupům v práci speciálního pedagoga, ať již psychopeda, nebo s jiným zaměřením. Práce s diverzitou je nosným postupem v inkluzi. Jednotliví žáci se nacházejí na různých vývojových úrovních, mívají různé potřeby i vybavenost vzhledem ke svému intelektu, zkušenostem, rodinnému zázemí a dalším faktorům. Prací každého pedagoga v současném inkluzivním školství je hledání jak silných stránek žáka, tak bariér, které mu brání v rozvoji, také kreativní a detailně promyšlená a připravená výuka tak, aby vyhovovala každému žáku. K tomu během předprofesní přípravy slouží nejen teoretická část, ale také četné praxe pod supervizí zkušených pedagogů.

Psychoped po absolvovaném studiu disponuje adekvátními odbornými znalostmi, díky kterým je schopen navrhnout a provádět vhodnou edukační intervenci přesahující do terapeutické roviny pro konkrétního žáka v edukační praxi. Osvojení si teoretických konceptů je důležitým předpokladem toho, aby věděl, co přesně v praxi dělá a s jakým cílem, a aby uměl využít svého přístupu nebo cílené intervence k maximálnímu rozvoji potenciálu žáka, k naplnění jeho životních potřeb a spokojenému prožívání. Schéma 1 ukazuje základní možnosti působení speciálního pedagoga (psychopeda, nebo s jinou profilací) v praxi podle absolvovaného typu studia.

Schéma 1 Základní možnosti profilace speciálního pedagoga psychopeda podle typu studia

Možnosti uplatnění speciálního pedagoga psychopeda

Možnost uplatnění speciálního pedagoga je velmi variabilní. Záleží na délce a zaměření absolvovaného studia a zvolené specializaci. Možnosti jsou popsány od raného věku dětí po dospělost a napříč sektory školství i sociálních služeb.

Speciální pedagog psychoped s příslušnou kvalifikací je oprávněn působit ve školském poradenském zařízení: speciálněpedagogickém centru pro žáky s poruchou intelektu, poruchou autistického spektra nebo kombinací vad (SPC). Může také působit v pedagogicko-psychologické poradně (PPP), předpokladem je vzdělání v oblasti specifických poruch učení, ADHD, vítaná je kombinace s etopedií. Nutná je odbornost v diagnostickém procesu.

Své uplatnění může psychoped najít v rané péči, která je sociální službou pro rodiny dětí s postižením. Plní velmi důležitou a nezastupitelnou roli při podpoře rodin.

V oblasti služeb sociální péče je psychoped potřebný v zařízeních sociálních služeb různého typu: denních a týdenních stacionářích, celoročních domovech pro osoby se zdravotním postižením, chráněném bydlení, podporovaném zaměstnávání apod. V těchto zařízeních nemusí být pozice speciálního pedagoga vytvořena, nicméně by zde byla opodstatněná a velmi potřebná, protože intenzivní práce spolupracujícího týmu odborníků a poskytovatelů péče vede ke komplexní podpoře osob s poruchou intelektu. V těchto zařízeních frekventovaně žijí dospělí lidé, kteří již ukončili vzdělávání, potřebují na ně navázat a nadále rozvíjet vhodnými edukačními postupy osvojené dovednosti. Pokud se tak neděje, dochází k vyhasínání již osvojeného a k větší míře závislosti na poskytované péči. Speciální intervence, terapie, alternativní a augmentativní komunikace, bazální stimulace, práce ve Snoezelenu a další postupy spjaté s pozicí speciálního pedagoga zde hrají významnou roli. Dalším možným místem působení jsou neziskové a církevní organizace, které mívají registrovány nejrůznější služby, ve kterých se může psychoped uplatnit a svou činností přispívat ke komplexnímu rozvoji uživatelů služeb po stránce kognitivní, komunikační, motorické i sociální, zastává také roli informátora, disponuje znalostmi o možných edukačních i diagnostických postupech, terapeutických a formativních intervencích a službách pro klienty i jejich rodiny.

Speciální pedagog psychoped může také působit v mateřských školách (běžných i speciálních). Zde se nabízí ukázka různorodosti možného působení psychopeda. Práce v mateřské škole speciální nebo jiné mateřské škole zřízené podle § 16 odst. 9 školského zákona je značně odlišná od působení v mateřské škole běžného typu. Aplikují se zde specifické speciálněpedagogické postupy, například terapeutické, využívají se alternativní a augmentativní komunikace, speciální pomůcky, je snížen počet dětí a posíleno personální obsazení, což v mateřské škole běžného typu nemusí být a nebývá zajištěno. Pozice psychopeda je v běžných mateřských školách důležitá z důvodu časného záchytu potíží a iniciování diagnostického procesu. Pedagog mateřské školy bez speciálněpedagogického vzdělání potíže dítěte nemusí rozpoznat nebo jim rozumět a rodiči pak nepodá adekvátní informace o dalším potřebném postupu a existujících možnostech podpory. Mnohým dětem tak utíká drahocenný čas potřebný pro časnou a vhodnou intervenci (například v oblasti rozvoje komunikace, nastavení adekvátní terapie a vhodného přístupu v mateřské škole i v domácím prostředí).

Speciální pedagog se znalostí PAS v MŠ: opodstatnění jeho působení s ohledem na včasnost diagnostiky

K diagnostickému procesu u poruch autistického spektra dochází často pozdě, což bylo opakovaně ověřeno výzkumy týkajícími se doby od pojetí podezření rodičem až po proces diagnostikování (Bazalová, 2011, 2012, 2017; Schmidtová et al., 2022; Slepičková et al., 2019; Thorová, 2016). Mateřské školy díky nedostatečné znalosti problematiky PAS pedagogy často v tomto procesu selhávají.

Speciální pedagog psychoped může působit v přípravné třídě. Zřizuje se pro děti, které potřebují více času pro úspěšný start do vzdělávání a u kterých pobyt v této třídě dorovná jejich vývoj. Je nutné vyjádření školského poradenského zařízení, většinou pedagogicko-psychologické poradny. Na obtíže dítěte má upozornit právě výše zmíněná mateřská škola při povinném předškolním vzdělávání v pátém roce věku dítěte a zjišťování školní zralosti.

Speciální pedagog má více nežli opodstatněnou roli v základní škole. Musí disponovat magisterským titulem a působit může buď jako učitel, na podpůrné pedagogické pozici v roli školního speciálního pedagoga, nebo nově kombinovat obě profese (MŠMT: Institucionalizace podpůrných pedagogických pozic). Vzhledem k zapojení žáků do edukace i kolektivu je vhodné, pokud je třídní učitel speciální pedagog vybavený dostatečnými znalostmi přístupů k žákům s potřebou podpory. Pedagogové běžných škol zpravidla nejsou na takovou práci dostatečně připravováni a připraveni, jak ukazuje praxe. Školský zákon definuje, že každé dítě se přednostně vzdělává ve spádové škole v místě bydliště, pokud ta je schopna mu nabídnout adekvátní rozvoj k dosažení jeho maximálního potenciálu. Pozice speciálních pedagogů v základních školách je předpokladem úspěchu a vzdělání prospěšného pro všechny zúčastněné strany. Dalším argumentem pro opodstatnění pozice speciálního pedagoga v základní škole je plnění podpůrného opatření – předmětu speciálněpedagogické péče (PSPP), který může být vyučován pouze speciálním pedagogem (viz MŠMT: Předměty speciálněpedagogické péče).

Dalším místem působení speciálního pedagoga psychopeda je základní škola speciální. Ta je určena dětem se středně těžkým, těžkým a hlubokým mentálním postižením, více vadami a poruchou autistického spektra s postižením intelektu. V tomto typu školy speciální pedagog psychoped uplatňuje speciální postupy, metody a formy práce, obdobně jak bylo zmíněno výše v případě mateřské školy speciální. Do každodenní práce patří užívání alternativní a augmentativní komunikace, terapeutických intervencí, speciálních didaktických i technických pomůcek, ale také krmení, polohování nebo přebalování žáků, které zpravidla zajišťuje další pedagogický personál. I v rámci této školy je působení psychopeda variabilní, záleží na závažnosti postižení žáků. Liší se práce s žáky se středně těžkým mentálním postižením od té s žáky se závažným kombinovaným postižením, a to jak v užívaných přístupech, metodách, formách, tak i obsahu vzdělávání vymezeném v Rámcovém vzdělávacím programu pro obor vzdělání základní škola speciální (RVP ZŠS) dvěma různými díly.

Psychoped může pracovat na středních školách různého typu. Mezi ty běžné patří gymnázia, lycea, konzervatoře, střední odborné školy, střední odborná učiliště, vyšší odborné školy. Shodně se základními školami zde speciální pedagog psychoped najde variabilní uplatnění. Na středních školách bohužel pozice speciálního pedagoga často chybí, stejně jako asistenti pedagoga zde bývají méně často nežli na školách základních pro nejrůznější důvody (mnozí žáci se za nabízenou možnost podpory stydí a odmítají ji, i když ji k úspěšnému zvládnutí školy pro specifika svého postižení potřebují). Pro žáky s poruchou intelektu jsou zřizovány odborná učiliště a praktické školy – další možné působení psychopeda, které opět nabízí různorodou práci dle míry zasažení intelektu žáků. Důležitá a opodstatněná je prostupnost obou typů škol. Snahou je mimo jiné žáky udržet co nejdéle ve vzdělávacím systému a adekvátně je rozvíjet. Po absolvování mnozí zůstávají v rodině nebo pobytovém zařízení sociálních služeb a stagnují ve svém rozvoji, pokud s nimi není cíleně pracováno a podpora je primárně v oblasti zabezpečení péče.

Uplatněním speciálního pedagoga psychopeda může být také akademická pozice na vysoké škole, která vyžaduje dispozice pro vědeckou práci, tedy výzkumnou, publikační a lektorskou činnost spolu s dobrou znalostí cizích jazyků.

Psychoped a zároveň etoped najde své uplatnění v zařízeních pro ústavní a ochrannou výchovu nebo školách zaměřujících své působení na žáky s poruchami v chování nebo v riziku, při kombinaci s logopedií se otevírají další variabilní možnosti působení v oblasti řešení narušené komunikační schopnosti v rámci různých sektorů, stejně jako v kombinaci s oftalmopedií/tyflopedií nebo surdopedií.

Schéma 2 Možnosti uplatnění speciálního pedagoga psychopeda v rámci jednotlivých rezortů

Další možnost působení psychopeda je v soukromém nebo zdravotnickém sektoru. Je možné založit si vlastní praxi a nabízet různé speciálněpedagogické, terapeutické a intervenční služby za předpokladu získání odbornosti v dané oblasti: poradenské služby, komplexní, diferenciální a dynamickou speciálněpedagogickou diagnostiku, alternativní a augmentativní komunikaci, logopedickou intervenci (v kombinaci s logopedií), různorodé terapeutické intervence, výrobu didaktických nebo kompenzačních pomůcek, speciální přístupy (je jich množství, příkladem může být Handle, Feuersteinovo instrumentální obohacování: FIE, Son-Rise program, ABA terapie, KBT terapie, neurovývojová terapie, senzorická integrace, práce ve Snoezelenu atd).

Publikace k profesi speciálního pedagoga

Bytešníková, I. et al. (2019). Tady jsme! Kazuistické studie ve speciální pedagogice – speciální pedagog a jeho role. Masarykova univerzita.

Červenka, K., Vojtová, V., & Röderová, P. (2021). Who are we? Variety of roles of special educational needs teachers as perceived by special educational needs teachers / Kdo jsme? Rozmanitost rolí speciálního pedagoga očima speciálního pedagoga. Masarykova univerzita.

Růžičková, V. a kol. (2018). Speciální pedagog jako profese. Univerzita Palackého v Olomouci.

Psychoped v roli školního speciálního pedagoga

Činnost školního speciálního pedagoga vymezuje Příloha č. 3 vyhlášky č. 72/2005 Sb. v bodě IV. nazvaném Standardní činnosti školního speciálního pedagoga. Tam uvedený výčet činností je v této kapitole logicky seřazen, upraven a doplněn podle zkušeností z pedagogické praxe. Nově vydalo Ministerstvo školství metodickou příručku Institucionalizace podpůrných pedagogických pozic, která specifikuje působení školního speciálního pedagoga a školního psychologa. Cílem je nabídnout podporu co nejširšímu okruhu žáků. Psychoped najde své uplatnění v této roli a jeho profilace je vítanou vzhledem ke vzdělávání žáků s lehkým mentálním postižením v inkluzivních školách a k množství žáků s poruchou autistického spektra (PAS), kteří často nemívají zasažen intelekt, ale pro svá specifika patří do pole působení psychopeda. Problematika přístupů a vhodných strategií k žákům s PAS bývá také součástí předprofesní přípravy psychopedů. V roli školního speciálního pedagoga by měl psychoped disponovat rozsáhlými znalostmi z oboru speciální pedagogika napříč všemi specializacemi. V inkluzivní škole je nutná dobrá znalost specifických poruch učení (SPU), ADHD a dalších problémů nebo poruch emocí a chování.

Školní speciální pedagog tvoří nedílnou součást školního poradenského pracoviště (ŠPZ) spolu s metodikem prevence, výchovným poradcem a školním psychologem. Toto pracoviště patří do poradenských služeb nabízených ve škole a mimo ni v podobě pedagogicko-psychologické poradny a speciálněpedagogického centra (popřípadě střediska výchovné péče).

Školní speciální pedagog vytváří a koordinuje speciálněpedagogické poradenské služby na škole. Individuálně a skupinově komunikuje s vedením školy, pedagogy, asistenty pedagoga, dalšími pracovníky školy, žáky, zákonnými zástupci, pracovníky školských a případně dalších zařízení a metodicky je vede a školí v používání speciálních pracovních materiálů a pomůcek, které shání a zapůjčuje.

Svou činností se podílí na programu primární prevence, poskytuje preventivní intervenční programy v oblasti školního neúspěchu a výchovných problémů s uplatněním speciálněpedagogických přístupů. Provádí speciálněpedagogickou diagnostiku při výchovných problémech ve spolupráci s výchovným poradcem, metodikem prevence a školním psychologem. Stanovuje intervenční přístup v rámci školy i mimo ni. V současné době je aktuální řešení multikulturní problematiky ve školním prostředí.

Dále provádí depistáž při nástupu žáků: spolupracuje při zápisu do 1. ročníku, provádí speciálněpedagogickou diagnostiku předpokladů pro čtení, psaní, počítání, předpokladů rozvoje gramotnosti. Následně analyzuje získané údaje a vyhodnocuje pokroky žáka v průběhu vzdělávání.

V rámci depistáže vyhledává žáky s potřebou aplikace podpůrných opatření při vzdělávání nebo v riziku výskytu speciálních vzdělávacích potřeb a navrhuje postup diagnostického procesu. Stanovuje druh, rozsah, frekvenci a trvání intervenčních činností – aplikace podpůrných opatření a průběh monitoruje a vyhodnocuje efektivitu, navrhuje a realizuje úpravy. Řeší vhodné zapojení žáka s potřebou podpory do kolektivu třídy a školy, předchází šikaně. Podstatnou součástí práce je tedy komplexní průběžná diagnostika. Zaměřuje se nejen na obtíže žáka, ale také na jeho silné stránky využitelné pro motivaci a rozvoj.

Pomáhá třídnímu učiteli s tvorbou plánu pedagogické podpory (PLPP) nebo individuálního vzdělávacího plánu (IVP). Vede dokumentaci žáka (portfolio), kterou průběžně doplňuje a provádí evaluaci pokroků a efektivity pedagogického působení na žáka.

Koordinuje a metodicky vede asistenty pedagoga ve škole. Vede předměty speciálněpedagogické péče (PSPP). Provádí reedukační, kompenzační a stimulační činnosti. Domlouvá terapie, logopedickou intervenci, rodičům poskytuje informace z této oblasti. Podílí se na kariérovém poradenství (volba vzdělávací dráhy žáka, individuální provázení žáka).

Materiál níže obsahuje návody na práci školního speciálního pedagoga v oblasti podpory školní úspěšnosti a prevenci potíží žáků a je doplněn o příklady z praxe a potřebnou dokumentaci. Věnuje se informační a konzultační činnosti speciálního pedagoga, depistáži a diagnostické, intervenční a terapeutické činnosti. Dalšími rozebíranými oblastmi jsou problémové chování a IVP nebo metodické vedení učitelů.

Publikace a metodický materiál k roli školního speciálního pedagoga

Kucharská, A., Mrázková, J., Wolfová, R., & Tomická, V. (2013). Školní speciální pedagog. Portál.

Kucharská, A., Mrázková, J. (eds.), & kol. (2014). Metodika práce školního speciálního pedagoga zapojeného ve školním poradenském pracovišti. Národní ústav pro vzdělávání, školské poradenské zařízení a zařízení pro další vzdělávání pedagogických pracovníků.

MŠMT. (n.d.). Institucionalizace podpůrných pedagogických pozic: Metodická příručka.

Psychoped v roli pedagoga ve škole

Speciální pedagog psychoped může ve škole působit v roli pedagoga a učit mimo další práci svůj druhý aprobační předmět, například angličtinu. Vzhledem ke vzdělávání žáků s lehkým mentálním postižením nebo s poruchou autistického spektra je takováto pracovní pozice v běžné škole ideální. Ve speciálním školství má pozici poněkud odlišnou. Tomu se v textu věnovat nebudeme, protože cílíme převážně na inkluzi.

V roli pedagoga ve škole má šanci využívat poznatků ze studia speciální pedagogiky, které jsou přidanou hodnotou k obecné pedagogice, protože se zaměřují na práci s odlišností a speciálními vzdělávacími potřebami. Promyšlená práce pedagoga s diverzitou je předpokladem úspěšné inkluze. Žáci přicházejí do školy s různými „vstupy“. Individualizace výuky je neodmyslitelně spjata s inkluzivním vzděláváním a efektivní speciálněpedagogickou podporou. Lze ji charakterizovat jako zohledňování individuálních potřeb žáků, jejich učebních stylů. Podle toho má pedagog za úkol modifikovat vlastní přístup, dále obsah, tempo nebo organizaci výuky. Příkladem může být hodina anglického jazyka ve třídě s žákem s lehkým mentálním postižením, ve které si žáci osvojují barvy. Zatímco většina třídy se učí všechny barvy psát i vyslovovat, žák s mentálním postižením za pomoci asistenta pedagoga barvu v pracovním listě přiřazuje k příslušnému obrázku balónku, modifikací mohou být nevybarvené balónky, které žák vybarví. K lepšímu pochopení má asistent připraveny nafukovací balónky příslušných barev – používá multisenzorický přístup. Diferenciace v sobě nese v základní podobě modifikaci učiva pro různé skupiny žáků, kteří se vzdělávají společně v jedné třídě. Upravujeme vzhledem k tomu učební materiál a pomůcky, což speciální pedagog umí díky své předprofesní přípravě dobře. Zapletalová a Mrázková (2014/2016) uvádějí diferenciaci také v případě důležitosti učiva – určení priorit nebo dílčích kroků. Příklad diferenciace si ukážeme na výše zmíněné hodině anglického jazyka a osvojování si barev. Zatímco žáci, kteří už anglicky umí dobře, poslouchají píseň obsahující barvy a zapisují, které barvy slyšeli a o čem píseň byla, další žáci pracují na přepisu barev do slovníčku a jiní se učí s pedagogem čtyři základní barvy pomocí zalaminovaných vyobrazení. Týmová práce a kooperativní výuka patří k moderním přístupům současné inkluzivní pedagogiky. Jedná se jak o učení dvou pedagogů v tandemu nebo spolupráci s asistenty pedagoga, tak o práci spolužáků v týmech nebo ve dvojicích, kdy si žáci navzájem pomáhají a učí se tak sociálním dovednostem potřebným pro život. Výuka v blocích je doménou speciálního školství, nicméně stále více inkluzivních škol tuto organizační formu využívá a speciální pedagog psychoped se tak může cítit na základě svých zkušeností „jako ryba ve vodě“, protože je mu tato organizace dobře známa. Speciální pedagog díky znalosti diagnostických postupů umí dobře pracovat s formativním hodnocením (více Felcmanová et al., 2015b). Kolem způsobu hodnocení žáků s potřebou podpory při vzdělávání panují mezi pedagogy četné diskuse pramenící z nepochopení specifik daných postižení. Převažuje hodnocení na základě porovnávání s celkem. Pedagogové (nespeciální pedagogové) argumentují tím, že žák s deficitem nemůže získat stejnou známku jako premiant třídy, protože nedisponuje takovými znalostmi. Nelze hodnotit to, čeho žák není schopen pro svůj deficit dosáhnout, oceňujeme snahu, píli. A zde má speciální pedagog díky porozumění jednotlivým stavům převahu.

Nutnost pochvaly trefně vystihli Hutyrová et al. (2019) v příběhu, který uvádějí na s. 22–23. Při pochvale za snahu a úspěch popisovaný hoch projevoval mnohem větší snahu nežli jeho spolužáci. Tuto strategii doporučujeme zařadit do práce každého pedagoga a psychopedi ji opět znají z přípravy na práci s dětmi s mentálním postižením. U mnohých je pochvala hybným motorem k úspěchu, zvláště přihlédneme-li k náročnému prostředí, ze kterého velká část žáků s lehkým mentálním postižením pochází.

Vývojové poruchy intelektu / mentální postižení aoslabení kognitivního výkonu

Terminologické změny vICD-11

Od 1. 1. 2022 byla přijata vČeské republice 11. revize Mezinárodní statistická klasifikace nemocí apřidružených zdravotních problémů (MKN, ICD) vydávaná Světovou zdravotnickou organizací (WHO), která koresponduje spátou revizí klasifikace dle Diagnostického astatistického manuálu duševních poruch (DSM-V). Bylo avizováno přechodné období, pracuje se na českém překladu. Ve speciálněpedagogické praxi se pro označení poruchy intelektu používá nejčastěji termín mentální postižení, vsouladu sklasifikacemi také vývojová porucha intelektu nebo porucha intelektu. Terminologie je vjednotlivých klasifikačních systémech nejednotná, vanglickém jazyce se objevuje ve verzích intellectual disability, intellectual developmental disorders, intellectual developmental disabilities, disorders of intellectual development. Kapitola 06 vICD-11 obsahuje:

• Mental, behavioural or neurodevelopmental disorders,

• vní je obsažena kategorie Neurodevelopmental disorders

• anásledně subkategorie 6A00 Disorders of intellectual development (mild, moderate, severe, profound, provisional, unspecified).

VICD-11 je uvedena podrobná charakteristika jednotlivých kategorií, která vystihuje charakteristiku osobnosti osob svývojovou poruchou intelektu apopis provázejících obtíží vpojmové, sociální apraktické oblasti pro daný věk od raného až po dospělost:

1. Diagnostická kritéria (snásledující podrobnější specifikací):

a) popis nezbytných projevů: Essential (Required) Features,

b) specifikátory závažnosti: Severity Specifiers,

c) další klinické jevy: Additional Clinical Features,

d) hraniční stavy: Boundaries with Normality (Threshold),

e) další charakteristiky ve vztahu kvývoji, kultuře, pohlaví agenderu: Course Features, Developmental Presentations, Culture-Related Features, Sex– and/or Gender-Related Features,

f) ukazatele podstatné pro diferenciální diagnostiku: Boundaries with Other Disorders and Conditions (Differential Diagnosis).

2. Behaviorální indikátory intelektového fungování:

a) pro raný věk, dětství + dospívání adospělost,

b) pro jednotlivé stupně postižení.

3. Behaviorální indikátory adaptivního chování:

a) pro raný věk do 6 let, dětství + dospívání adospělost,

b) pojmová, sociální apraktická oblast,

c) pro jednotlivé stupně postižení.

Musíme zmínit ještě jednu, pro speciálního pedagoga podstatnou klasifikaci, asice Mezinárodní klasifikace funkčních schopností, disability azdraví (MKF) vydanou WHO (2020). Postižení je možné nahlížet zmnoha různých úhlů, existují různé modely postižení (náboženský, medicínský, sociální model, občanský, biopsychosociální, postižení jako identita, postižení alidská práva, kulturní nebo ekonomický model, postižení jako obětování se, limitující model– postižení jako zkušenost (více Retief &Letšosa, 2018). MKF vychází ztoho, že postižené funkce lze kompenzovat jinými aupozorňuje na důležité faktory prostředí. Vklasifikaci je uvedeno, že „člověk sdisabilitou nemůže být chápán jako izolovaný jedinec setiologickou diagnózou, ale jako někdo, jehož problémy jsou dány dynamickou interakcí mezi ním aprostředím, vněmž žije“. Důraz je kladen na aktivní participaci občanů sdisabilitou arozhodování ojejich vlastním osudu. „Odborníci iširoká veřejnost by takovou aktivitu měli podporovat, (…) aby se mohli vco nejširší míře zapojit do života společnosti ve smyslu ekonomickém, sociálním ikulturním.“ MKF má pomoci hodnotit, jak „prostředí zmenšuje důsledky zdravotního postižení (facilitace), anebo jak je naopak umocňuje vytvářením nových překážek“ (s. 7–8).

Oslabení kognitivního výkonu

Termín oslabení kognitivního výkonu (OKV, též oslabení kognitivních funkcí: OKF) vystihuje stav, kdy kognitivní funkce jsou zrůzných důvodů (dědičnost, sociální podmínky, zdravotní stav nebo postižení) oslabeny, někdy až na hranici lehkého mentálního postižení (mentální retardace, podle ICD-11 disorder of intellectual development, mild: 6A00.0, prozatímní český překlad lehká vývojová porucha intelektu, více Valenta et al., 2020a, 2020b). Vedukační praxi tito žáci sice nemají nárok plnění obsahu vzdělávání na úrovni minimální doporučené úrovně očekávaných výstupů vRVP ZV, která je určena žákům slehkým mentálním postižením, ale mají nárok na podpůrná opatření druhého stupně. Při diagnostickém procesu srovnávajícímu snormou za pomoci statické diagnostiky psychologa ispeciálního pedagoga někteří dosahují výkonů na úrovni lehkého mentálního postižení, což ve skutečnosti neodpovídá realitě. Jako vhodnější se nabízí dynamická diagnostika nabízející intervenci (Valenta et al., 2020a).

Žáci soslabením kognitivního výkonu mohou mít deficity dílčích funkcí (podle Sindelárové), které jsou dávány dosouvislosti se specifickými poruchami učení (jejich posilováním můžeme SPU předcházet) nebo školní zralostí, intelekt bývá vnormě. Deficity se objevují voblasti zrakové asluchové percepce adiferenciace, orientace vprostoru, seriality, grafomotoriky adalších oblastí, které se promítají do schopnosti osvojit si trivium (můžeme změřit diagnostickými testy dílčích funkcí).

Můžeme zjednodušeně uvést, že oslabení kognitivního výkonu se týká osvojování si nového vrámci různých oblastí, kdežto deficity dílčích funkcí mají souvislost sosvojováním si převážně trivia. Oba jevy jsou vysvětleny adány do souvislostí vpublikacích Valenty et al. (2020b) aFelcmanové et al. (2015b). Jedná se oKatalog podpůrných opatření: Dílčí část pro žáky spotřebou podpory ve vzdělávání zdůvodu mentálního postižení nebo oslabení kognitivního výkonu, který problematiku nese přímo vnázvu. Krejčová (2015) vMetodice ke katalogu podpůrných opatření: kdílčí části pro žáky spotřebou podpory ve vzdělávání zdůvodu sociálního znevýhodnění pojednává odynamické diagnostice vhodné nejen pro tyto žáky.

Žáci spotřebou podpory ve vzdělávání zdůvodu sociálního znevýhodnění

Dříve se tento stav nazýval pseudooligofrenie, následně sociálně podmíněné mentální postižení. Označením žáci spotřebou podpory ve vzdělávání vystihneme podstatu. Potřeba vtomto případě nevzniká zdůvodu zdravotního postižení, ale sociálního znevýhodnění životními podmínkami, odlišného mateřského jazyka, zděděné nízké intelektové vybavenosti apod.

Projekt Bojovat srdcem: inkluze dětí ze sociálně znevýhodněného prostředí

Inkluzivní aspeciální vzdělávání žáků sporuchou intelektu

Poradenské služby při vzdělávání žáků sporuchou intelektu

Podpora žáků sporuchou intelektu vinkluzivní škole

Didaktické zásady ametody práce sžáky sporuchou intelektu

Vzdělávání žákyně slehkou poruchou intelektu včeském jazyce

A.

B.

Pomůcky pro žáky sporuchou intelektu

Pomůcky pro výuku elementárního čtení:

Pomůcky pro rozvoj grafomotoriky apsaní:

Pomůcky logopedické apro rozvoj komunikačních dovedností aslovní zásoby:

Pomůcky kosvojení gramatických pravidel apravopisu: