Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

M. C. Bishop

Římská plátová zbroj

Z anglického originálu
Roman Plate Armour
přeložil Jan Biederman

Vydala Grada Publishing, a. s.,
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401
jako svou 9205. publikaci

Odpovědný redaktor Petr Somogyi
Sazba Q point, Praha
Fotografie na titulní straně: detail kování zbroje lorica segmentata vyobrazené na
Trajánově sloupu, podle odlitku v Museo della Civiltà Romana (foto © M. C. Bishop).
Zadní strana obálky uprostřed: rekonstruovaný kyrys v Museo della Civiltà Romana
pomocí Grollerovy rekonstrukce nálezů z Carnunta (Foto © M.C. Bishop).
Počet stran 64
První vydání, Praha 2024
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Osprey Publishing, 2022
Czech edition © Grada Publishing, a. s., 2024

This translation of Roman Plate Armour is published by Grada Publishing, a. s. by arrangement with Osprey Publishing, part of Bloomsbury Publishing Plc.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-7236-8 (ePub)
ISBN 978-80-271-7235-1 (pdf)
ISBN 978-80-271-5058-8 (print)

ŘÍMSKÁ PLÁTOVÁ ZBROJ

ÚVOD

Římská plátová zbroj je jedním znejsnáze rozpoznatelných kulturních identifikátorů národů starověkého světa. Idnešní návštěvník si může prohlédnout její ikonografický soubor, zachycený téměř před dvěma tisíci lety na pomníku uprostřed Trajánova fóra vŘímě, ať už se jedná ovšudypřítomnou zbroj lorica segmentata řadových vojáků nebo osvalové kyrysy vyšších důstojníků.

Trajánův sloup, dokončený vroce 113 n. l., byl postaven jako oslava apřipomínka nemalých územních zisků ve dvou válkách, které vletech 101–102 n. l. a105–106 n. l. vedl císař Traján (vládl vletech 98–117 n. l.) vDácii (přibližně na území dnešního Rumunska). Nápis na sloupu jenom zdůrazňoval skutečnost, že má sloužit jako značka, kolik bylo třeba odstranit půdy, aby bylo možné dokončit terénní úpravy při budování nového Trajánova fóra. Avšak šroubovicově vytesaný reliéf, který se táhne proti směru hodinových ručiček po dříku sloupu, nenechal nikoho na pochybách, že skutečným účelem díla bylo připomínat aoslavovat Trajánova vítězství za Dunajem. Ačkoliv se dlouho předpokládalo, že jako pomůcka mohly být použity určité „náčrtky zterénu“, nyní se spíše soudí, že sochaři vmetropoli říše zachytili to, co viděli vŘímě kolem sebe. Potkávat vojáky bylo naprosto běžné, ať už to byli příslušníci pretoriánské gardy ajejí jezdecké složky (equites singulares Augusti) nebo procházející sbory legionářů zprovincií apomocných jednotek. Je však dobré mít na paměti, že ikdyž mohli pozorovat zbroj, nemuselo to nutně znamenat, že rozuměli tomu, co viděli.

Aby bylo vizuální poselství pro přihlížející, kteří jej mohli vnímat nejen zúrovně země, ale také zokolních galerií fóra, snadno pochopitelné, byly jednotlivé typy vojenských oddílů ve střetávajících se armádách rozděleny do určitých typizovaných skupin. Oddíly tvořené římskými občany (legionáři ipretoriány) byly zobrazeny vpohyblivých plátových kyrysech (proslulá lorica segmentata), zatímco většina vojáků pomocných jednotek bez římského občanství nesla kroužkovou zbroj, aby je bylo možné odlišit od jejich sociálně nadřazených spolubojovníků. Vyšší důstojníci (obvykle sám Traján ajeho rádci) byli zobrazováni ve svalových kyrysech helénistického stylu, zhotovených pravděpodobně zkovového plátu (diskuse opoužívaných materiálech viz s. 49). Protože je na vlysu vyobrazeno velké množství oddílů římských občanů, lorica segmentata se nevyhnutelně stala součástí pohledu západní kultury na římského vojáka, kčemuž přispěla hlavně díla, která odkazovala na Trajánův sloup (například práce Piranesiho nebo Joosta Lipse alias Iustuse Lipsiuse). Nepochybně tomu napomohla iochota středověkých araně novověkých umělců převzít pohodlnou vizuální zkratku, která se nabízela při tvorbě římských eposů s„meči asandály“ (tuto zkratku později ochotně převzala ihollywoodská filmová studia).

Vojáci sřímským občanstvím vyobrazení na Trajánově sloupu na sobě při práci mají zbroj typu lorica segmentata. Odlitek vMuseo della Civiltà Romana
(Foto © M. C. Bishop).

Význam reliéfů na Trajánově sloupu je vmnoha ohledech umocněn poměrně vzácným uměleckým zobrazováním zbroje lorica segmentata vprovinciích. Podobné vyobrazení najdeme jen na jednom či dvou místech, například na podstavcovém reliéfu zvelitelství legie vMohuči (Německo), nebo – možná – na reliéfu ze Saintes (Francie), ale překvapivě chybí vkánonu náhrobních reliéfů z1. století n. l. Většina dochovaných vyobrazení se nachází na sochách ze samotné metropole Říma ajsou zcela nebo zčásti ovlivněná šroubovicovým vlysem Trajánova sloupu. Některé oněco starší velkoformátové reliéfy, onichž se předpokládá, že pocházejí zchrámu rodu Flaviů na pahorku Kvirinál vŘímě, zachycují vojáka oděného do zbroje segmatata podobné té, která je vyobrazena na Trajánově sloupu, súzkými dvoudílnými překrývajícími se hrudními pláty snýty na konci ramenních chráničů. Ze stejné doby jako Trajánův sloup pocházel ivelký vlys, který se zřejmě také nacházel na Trajánově fóru, avšak byl nemilosrdně vydrancován, aby mohl zdobit mladší památky – především Konstantinův oblouk vedle Kolosea. Sochaři se při práci na tomto velkém Trajánově vlysu zjevně při tvorbě omezovali méně než autoři Trajánova sloupu, protože zobrazovali vojáky sobčanstvím vkroužkové ašupinové zbroji, stejně jako ve zbroji zplátových segmentů. Trajánův sloup měl hluboký vliv ina další sochařskou tvorbu, anejen na od něj odvozený sloup vztyčený na památku markomanských válek Marka Aurelia (166–180 n. l.). Dokazuje to mnoho dalších zmetropole pocházejících reliéfů, které použily jako vzor Trajánův sloup místo přesného pozorování skutečné zbroje.

Je tedy zřejmé, že reliéfy na šroubovicovém vlysu Trajánova sloupu nejsou fotografickým záznamem dáckých tažení nebo vybavení, které během nich vojáci používali, ale je třeba je interpretovat velmi opatrně, aby nedošlo knesprávnému pochopení toho, co je na reliéfech zobrazeno. Aprávě ztohoto důvodu bylo pro přesnou rekonstrukci podoby zbroje lorica segmentata zásadní svědectví archeologie.

Grollerovy náčrty loriky segmentaty na Trajánově sloupu (nahoře) ajeho představa (dole) otom, jak by se měly kusy nalezené vCarnuntu rekonstruovat (sbírka autora).

Ktomu došlo teprve na konci 19. ana počátku 20. století, kdy se při seriózních archeologických vykopávkách vřímských vojenských lokalitách začaly objevovat příklady tohoto typu zbroje – zejména vlegionářské pevnosti Carnuntum (blízko Bad Deutsch-Altenburgu vRakousku) av pevnosti vNewstead (Skotsko) – abylo tak možné dosáhnout pokroku. Carnuntum odkryl rakousko-uherský dělostřelecký důstojník Maximillian von Groller-Mildensee (moderní badatelé ho obvykle znají pouze jako Grollera) apodařilo se mu při zadní straně valu odhalit budovu (pravděpodobně zbrojnici – armamentarium) plnou římské vojenské výstroje všemožného druhu (Groller, 1901). Jedna místnost obsahovala četné fragmenty zbroje lorica segmentata. Nacházelo se zde tolik stop po korodovaných železných předmětech, že bylo možné podle prázdných míst mezi nimi rekonstruovat obrysy regálů, na nichž byla zbroj adalší materiál zřejmě uložené. Groller věnoval část své zprávy těmto nálezům azahrnul do ní ianalýzu fungování segmentové zbroje, vycházející zjeho vlastních úvah. Pod vlivem reliéfů na šroubovicovém vlysu Trajánova sloupu usoudil, že zbroj byla připevněna knějakému druhu kožené vesty, aby fungovala způsobem, který je znázorněn na Trajánově sloupu (Groller, 1901: 98). Všechny pokusy opochopení principu pohyblivých plátových kyrysů vycházející zreliéfů byly nicméně nevyhnutelně odsouzené ke katastrofálnímu neúspěchu. Ipřesto však badatelé vytrvale používali reliéfy na šroubovicovém vlysu Trajánova sloupu jako vodítko ktomu, jak zbroj fungovala, ato většinou snešťastnými výsledky (Webster, 1960).

Rekonstrukce dvou hlavních variant zbroje lorica segmentata se stala realizovatelnou teprve po objevení součástek od značného počtu segmentových kyrysů vCorbridge (Anglie) vroce 1964. Nepochybně tomu napomohla iskutečnost, že se ve výzkumu angažoval výrobce zbrojí Henry Russell Robinson, který byl specialistou na orientální článkovou zbroj. Nález zCorbridge umožnil Robinsonovi reinterpretovat ifragmenty zNewsteadu, přičemž využil nově nabyté znalosti ostruktuře tohoto typu zbroje. Na počátku 21. století se objevila řada dalších nálezů, které stejným způsobem objasnily fungování článkové plátové ochrany paží (manica).

Bohužel se zatím nepodařilo nalézt žádné podobně klíčové nálezy pro římské svalové kyrysy. Přestože existuje značné množství reprezentativních dokladů vpodobě reliéfů, soch, adokonce inástěnných maleb, jsou téměř vždy příliš zjednodušené (podobně jako reliéfy na Trajánově sloupu). Problémy, na něž narazilo rekonstruování loriky segmentaty výlučně podle sochařských děl, by nás měly varovat před příliš doslovným nebo dogmatickým přebíráním toho mála, co lze zvyobrazení odvodit.

Období Římského království

Oraně římské zbroji nevíme téměř nic. Toto strohé aznačně negativní vyjádření lze do jisté míry zmírnit poukázáním na skutečnost, že osoudobé zbroji je toho známo poměrně hodně zjiných míst italského poloostrova (Burns, 2005). Řada zbraní azbroje zhrobu vlokalitě Lanuvium (asi 30 km jihovýchodně od Říma) datovaného do první poloviny 5. století př. n. l., představuje vybavení nepřítele raného Říma azahrnuje svalový kyrys apřilbu změděné slitiny. Není bezdůvodné předpokládat, že Římané byli spodobnou zbrojí velmi dobře obeznámeni apravděpodobně ji používali. Nic to ale nemění na skutečnosti, že se nedochovala žádná římská plátová zbroj zraného období anení tedy možné zjistit, zda se podstatněji lišila od zbroje jejich sousedů.

Válečnická výstroj včetně svalového kyrysu zhrobu vLanuviu, přibližně 30 km jihovýchodně od Říma, datovaného do první poloviny 5. století př. n. l. (Ursus/Wikimedia/Public Domain).

Období Římské republiky

Polybios, který byl sám očitým svědkem akcí římské armády vpolovině 2. století př. n. l., popsal používání tohoto typu zbroje:

Rytina zdíla Iusta Lipsia (Joost Lips) De Militia Romana je prvním publikovaným použitím termínu loricae segmentatae (sbírka autora).

A

HLAVNÍ TYPY ZBROJE LORICA SEGMENTATA

Terminologie