Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Kamila Skopová

Za kamna vlezem

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 9 208. publikaci

Realizace obálky Robert Prokopec
Sazba a zlom Jan Šístek
Formát ePub Jan Šístek
Vedoucí redaktorka Šárka Kratochvílová
Redaktorka Kateřina Romanová
Počet stran 228
První vydání, Praha 2024

Vytiskla tiskárna TNM PRINT s.r.o., Nové Město

© Grada Publishing, a.s., 2024

ISBN 978-80-271-7224-5 (ePub)
ISBN 978-80-271-7223-8 (pdf)
ISBN 978-80-271-5263-6 (print)

Úvod

Březen, za kamna vlezem. Duben, ještě tam budem…

Kdo by neznal lidové rčení o dvou měsících vrtkavého počasí? Mně už od dětství tahle pranostika evokovala nějaké útulné zázemí, „zašívárnu“ za kamny, kam je možné zalézt s knížkou, v milém teple se začíst a na všechno zapomenout. Od kamen se linula vůně dobrot, které se tam chystaly.

S představou téhle atmosféry jsem sestavila knížku s vyprávěním o prostém běhu života, o lidových tradicích a svátcích a s mnoha osvědčenými recepty z kuchyně našich prababiček. Kniha je dělena na 53 částí sledujících jednotlivé týdny v roce, může se tedy stát jakýmsi víceletým kalendáriem, které můžete kdykoliv otevřít pro inspiraci nebo nenáročné čtení k odpolednímu kafíčku.

Jestli vám moje povídání a návody ke kuchařskému tvoření přinesou trochu té klidné starosvětské pohody, bude moje snaha odměněna vrchovatě.

Moji milí! Pěkné počtení a kulinářské úspěchy vám přeje

autorka

LEDEN / 1. týden v kalendáři

Na Nový rok o slepičí krok…

Christus Mansionem Benedicat aneb Kristus požehnej tomu příbytku. A to nejen vašemu domu nebo bytu, ale celé naší malé krásné zemičce. Aby ji nezkrušila krize, ale hlavně, aby se lidé vrátili k tradicím slušného chování. V tom to všechno vězí – ve slušnosti, možná v dodržování těch prastarých mravních přikázání, které nám předepsal kdysi kdosi jako Desatero. Podobné mravní zákony ukládají svým ovečkám všechna světová náboženství i právní řády bez výjimky.

Všimněte si prostých lidových pravd – přej a bude ti přáno. Kdo závidí, škodí především sobě. Závist ho užírá zvnitřku jako nemoc, brání mu ve šťastném pohledu na svět a on prohrává svůj život v neradosti… Prázdný klas zvedá hlavu, plný ji sklání. Ano, kdo je moudrý a vzdělaný, je také pokorný. Váží si lidí, přírody, přátelství, moudrosti stáří, poctivé hry, nehazarduje s časem, který mu byl vymezen na pozemské pouti.

Nedávno na mne z nějaké knížky vypadl založený lístek s modlitbou Thomase Moora. Žasla jsem nad tím prostým vyjádřením hluboké moudrosti.

Dopřej mi chuť k jídlu, Pane, a taky něco, co bych jed.

Dej mi zdravé tělo a nauč mě s ním zacházet.

Dej mi zdravý rozum, ať vidím dobro kolem nás.

Ať se hříchem nevyděsím a napravit jej umím včas.

Dej mi mladou duši, ať nenaříká, nereptá.

Dej, ať neberu moc vážně své pošetilé malé JÁ.

Dej mi, prosím, humor a milost, abych chápal vtip.

Ať mám radost ze života a umím druhé potěšit…

Přivítejte u svých dveří Kašpara, Melichara a Baltazara. Přispějte jim podle svých možností.

Ať vám ta tři písmena s letopočtem, která vám napíší svěcenou křídou na ostění dveří, přinesou štěstí, ať už znamenají iniciály jmen východních Mudrců klanících se před více než dvěma tisíci let právě narozenému Spasiteli nebo jsou to začátky tří slov novoročního požehnání.

Svátky jsou za námi, tak budeme vařit trochu méně slavnostně. To ovšem neznamená, že by strávníkům nemělo chutnat.

⁂ ⁂ ⁂

Polévka s pohankou

Sušené houby dejte do hrnku a zalijte směsí vlažné vody a mléka.

V hrnci rozpusťte sádlo, přidejte olej a nechte zpěnit na drobno nakrájenou cibuli. Přidejte hrubě nastrouhaný celer, na kolečka pokrájenou mrkev a na menší kousky nakrájený pórek. Chvilku restujte. Vodu z hub slijte do hrnku, vymačkejte je a podle potřeby překrájejte. Dejte je k zelenině a cibuli na chvilku opéct, pak vše zalijte vodou z hub. Okořeňte muškátovým květem, strouhaným sušeným zázvorem, osolte, přidejte vývar nebo horkou vodu s kostkou kvalitního bujónu. Ke konci vaření vsypte drcenou pohanku, počítejte se lžící pohanky na osobu, polévku odstavte a nechte 20 minut stát. Pohanka nabobtná v horké polévce a není třeba ji vařit. Mezitím si připravte máslovou jíšku, polévku přiveďte k varu a zahustěte jíškou, dobře rozšlehanou v trošce studené vody. Povařte 5 minut. Kdo si hlídá kalorie, postačí mu zahuštění pouze pohankou. Nakonec přidejte sekanou zelenou petrželku, ve smetaně rozmíchané žloutky a lžičku másla. Dál už polévku nevařte.

Tato sytá polévka kupodivu chutná i dětem, které zeleninu moc „nemusí“…

Špekové knedlíky

Mrazivé počasí přímo svádí k nějakému vydatnému pokrmu. Špekové knedlíky mezi takové bezpochyby patří.

Dva dny starou veku nebo žemle nakrájejte na kostky. V kastrole rozpečte drobně pokrájenou slaninku, na ni dejte osmažit cibuli a přidejte kostky žemle. Nechte pomalu osmahnout do zlatova. V kotlíku rozšlehejte vejce ve vlažném mléce, osolte, maličko opepřete, přidejte mouku s kypřicím práškem a vymíchejte hladké omeletové těstíčko. Do osmažené housky vmíchejte pokrájené libové i tučné vařené uzené maso, zalijte těstíčkem, promíchejte a nechte tekutinu vsáknout. Pak znovu lehce promíchejte. Mělo by vzniknout těsto poněkud tužší než na houskový knedlík. Navlhčenýma rukama tvořte „tenisáky“ a vložte je do vařící mírně osolené vody. Až knedle vyplavou, dopřejte jim ještě dvě minuty varu a pak jeden knedlík otestujte, je-li dobře provařený. Ke špekovým knedlíkům se samozřejmě hodí vařené kysané zelí, ale může to být i červené zelí z hlávky. A pokud knedlíky posypete rozpečenou slaninou s kroužky do červena osmažené cibulky, bude to mana nebeská.

Potřebujete: 6 housek, 1 cibuli, 20–25 dkg uzeného masa, 20 dkg slaniny, 2 vejce, sůl, půl kávové lžičky kypřicího prášku, šálek teplého mléka a půl šálku polohrubé nebo hrubé mouky, sekanou zelenou petrželku.

Jahelník

Že vám jáhly nešmakují? Zkuste připravit prosný nákyp podle tohoto návodu a změníte názor.

Jáhly nesmějí být staré, protože časem hořknou. Vyperte je ve studené vodě, čímž vyplavíte případné drobné nečistoty. Pak je dvakrát spařte vařící vodou. Na čtvrt litru spařených a okapaných jáhel nalijte litr mléka, osolte, přidejte lžíci oleje nebo másla, špetku muškátového oříšku, špetku skořice a kousek vanilkového lusku a přiveďte k varu. Pak zmírněte teplotu na minimum a nechte jáhly „táhnout“ do změknutí. Kaši nechte zchladnout, vyberte vanilkový lusk, vmíchejte do ní kus másla, půl šálku smetany, 2–3 žloutky, trochu rumu, podle chuti muškátový oříšek nebo květ, hrstku cukru, strouhanou kůru z bio citrónu a nakonec hodně pevný sníh ze zbylých bílků. Do máslem vymazaného pekáčku nebo zapékací keramiky upravte první vrstvu kašoviny a posypte ji hustě rozinkami, vypeckovanými sušenými švestkami a horkou vodou propláchnutými sušenými meruňkami. Větší ovoce můžete případně pokrájet na menší kousky. Dobré jsou i sušené brusinky. Dejte další vrstvu jáhel, znovu sušené ovoce a uzavřete vrstvou kaše. Povrch poházejte kousky másla a dejte zapéct do zlatova. Pokud máte navíc bílky, můžete znovu ušlehat pevný sníh s několika zrnky soli a do tuhého sněhu zašlehat moučkový cukr.

Ke konci pečení navrstvěte sníh na povrch jahelníku do malebného pohoří. Dejte na chvilku zapéct, aby se vršky zabarvily do světle zlatorůžového odstínu a sníh ztuhl.

LEDEN / 2. týden v kalendáři

Když v lednu včely vyletují, nedobrý rok ohlašují…

…zpívávali si lidé v podhorských vesnicích do rytmického klapotu stavů, za nimiž od rána do večera od podzimu do jara seděli, prohazovali člunek osnovou a tkali kanafas nebo pevné plátno.

Když občas držím v ruce archivní kusy lidového oděvu, hrubé, poctivé, těžké, podivuhodně pestré kanafasky, tenké vybělené domácí plátno košilek s jemnou výšivkou, neskutečně filigránskou uzlíčkovou výšivku malých čepečků zvaných „lebky“ a nádherně vyšívané fěrtochy, ptám se s úžasem, kdy na to všechno vzali ti naši předkové čas? Jak to jejich ruce, zhrublé těžkou dřinou, dokázaly?

Samozřejmě se nabízí snadná odpověď – nebyla televize ani počítač, které dnes lidem kradou čas ke smysluplné práci a tvořivosti. Ale to by bylo příliš jednoduché, i když asi pravdivé vysvětlení. Proměnil se životní styl, nároky, životní rytmus. Oblékáme se do průmyslově vyráběných textilií a ve starodávných tuhých cajkových kalhotách by se mnohý muž necítil nejlépe.

Zamýšlím se nad tím, co zůstane po naší nebo spíše po současné mladé generaci pro budoucnost. Po našich předcích zůstaly nádherně vyšívané šátky, ubrusy, zástěry, mužské vesty. Balíčky zamilovaných dopisů, převázaných stužkou. Dopisy z vojny. Deníčky. Knihy ručně psaných receptů předávaných z generace na generaci. Kroniky. Zažloutlé fotografie a pohlednice, psané úhledným písmem, byť byl jejich pisatel těžce pracující řemeslník. Staré roubené chalupy, které z krajiny nevyčnívaly a neurážely vkus ostře jedovatou barevností fasád, ale seděly pokorně jako kvočna na kuřátkách ve stráni pod košatým stromem. Knihy v kožených vazbách, ohmatané a laskané pracovitýma rukama. A mnoho předmětů, včetně nářadí, na nichž jejich výrobce stvořil nepatrnou ozdobu. Protože každá věc, kterou dříve člověk zhotovil, stála mu i za to ozdobení vrubořezem, kováním, malbou.

Co zůstane po nás? Paneláky? Podivná architektura podnikatelského baroka? Esemesky, e-maily, počítačové hry?

Nechci mentorovat, jenom bych si přála, aby se lidé s pokorou vraceli k opravdovým hodnotám života a nenechali si vnucovat představu o jednoduchém a snadném živobytí ani reklamou, ani politiky.

⁂ ⁂ ⁂

Nedělní bábovka

Já vím, že většina z nás si přeje shodit nějaké to kilo, zejména teď po vánočním a novoročním hodování. Ale bábovka, ta vynikající babiččina, je spojena s nedělní odpolední pohodou u kafíčka, s klidným příjemným popovídáním se známými, příbuznými či s rodinou. A tak si ji alespoň občas dopřejte, nebo ji dopřejte svým blízkým.

Potřebné suroviny: 6 vajec, 5 dkg ustrouhané čokolády na vaření, 10 dkg mletých nebo nastrouhaných vlašských ořechů, 20 dkg másla, 30 dkg moučkového cukru, 40 dkg polohrubé mouky, kelímek šlehačky, 1 kypřicí prášek do pečiva, jemný vanilkový cukr na posypání.

Bábovkovou formu pečlivě vymažte máslem a vysypte hrubou moukou.

Máslo se žloutky a cukrem utřete do pěny. Mouku promíchejte s kypřicím práškem. Do žloutkové pěny vmíchejte mouku, pak ořechy a čokoládu, smetanu ke šlehání, a nakonec lehce pomocí špachtle převalováním zapracujte tuhý sníh z bílků. Bílků může být i o dva více. Sníh nejlépe ušleháte se špetkou soli. Naplňte formu a pečte při 160–180 °C do chvíle, kdy se pečivo začne oddělovat od stěn formy. Špejlí vyzkoušejte, jestli je těsto dostatečně propečené. Po vytažení musí být suchá, nelepivá.

Vlažnou bábovku opatrně vyklopte na mřížku nebo čistý vál, pocukrujte a můžete jít uvařit kafíčko se smetanou…

Chlupaté knedlíky

aneb drnčáky, klouzáky, bosáky apod. Tradiční lidový pokrm, který se opět vrací do našeho jídelníčku.

Nastrouhejte 5 oloupaných syrových středně velkých brambor moučného typu, dejte na cedník, propláchněte studenou vodou a dobře vymačkejte. Dejte do misky, zalijte trochou teplého mléka, přidejte jedno vejce, půl kávové lžičky soli a 4 lžíce hrubé mouky. Můžete přidat lžičku škrobové moučky. Dobře promíchejte a podle potřeby zahustěte trochou strouhanky. Mokrou rukou vytvarujte asi 8–10 knedlíků a naráz je vložte do vařící mírně osolené vody. Po malé chvilce, až se knedle „zatáhnou“, je uvolněte ode dna a pomalu vařte 10–15 minut, podle velikosti. Vyberte a hned podávejte posypané rozpečenou slaninou s osmaženou cibulkou, kysaným vařeným zelím a podle chuti a možnosti plátkem vařené uzené krkovice nebo vepřovými výpečky čili vrabci.

Zimní salát

V dřívějších časech měly venkovské domácnosti poněkud omezené možnosti při sestavování zimního jídelníčku, především při výběru zeleniny a ovoce. Mohly využít jablíčka, uložená na půdě v seně, sušené ovoce, řepu, tuřín, ale především kysané zelí, kterého bylo vždycky dostatek v rozměrné kadečce. Právě to zelí má tolik prospěšného pro naše zdraví, že ho můžeme směle využívat i my. Pokud nemáte domácí, vlastnoručně našlapané, kupte kysané zelí v sáčku. Předem ho ochutnejte, a pokud se vám zdá být příliš ostré, dejte ho na cedník a propláchněte studenou vodou. Zelí překrájejte, dejte do misky, přidejte na jemno nastrouhanou syrovou mrkev, oloupané a na hrubém rastru struhadla nastrouhané jablko a drobně nakrájenou cibuli. Promíchejte a připravte podle vlastní chuti zálivku ze soli, cukru, citrónové šťávy, vody a dobrého oleje. Pokud máte rádi salát ostřejší, můžete přidat i lžičku čerstvě nastrouhaného křenu, chutná je i pažitka, zelená nať z cibule nebo lžička jemně usekaného čerstvého kopru. Dejte do chladna a jezte kdykoliv. Jen připomínám, že zelí nesmí být v kovové nádobě.

Podplamenice

Za dob našich prababiček byl čerstvý chleba lahůdkou. Čerstvý chléb se nakrajoval až druhý den. Proč? Jednak ze zdravotních důvodů – čerstvé upečené kynuté pečivo nadýmá, a hlavně proto, že vlažný chleba je tak dobrý, že by se příliš rychle snědl.

Aby děti o tuhle lahůdku nepřišly, pekly jim maminky v peci po upečení bochníků placky ze zbytku chlebového těsta. Zapekly v nich sušené švestky, jindy je pomazaly povidlím, ale nejlepší byly se solí a kmínem. Někdy z těsta vytvarovaly různé panáky, fanfulíky, čerty nebo miminka. My sice nemáme chlebovou pec, ale ty placky zvané podplamenice můžeme přesto zkusit.

Do půl kila hladké žitné mouky nasypte sáček sušeného droždí, přidejte špetku cukru, půl lžičky soli a vlažným mlékem vymíchejte vláčné těsto. Nechte zkynout. Těsto pak rozdělte a rukou vytvarujte oválné placky. Nožem naznačte mřížky, povrch placek potřete octovou vodou a posypte hrubou solí a kmínem. Upečte do červena na plechu vysypaném hladkou moukou. Část žitné mouky lze nahradit pšeničnou celozrnnou nebo špaldovou.

LEDEN / 3. týden v kalendáři

Na svatého Marcela leze zima do těla…

První dekáda nového roku přináší zpravidla to pravé zimní počasí. A to je nejlepší počasí k příjemnému odpočinku, zachumlání do teplé deky a posezení u kamen, k přípravě horkého voňavého nápoje a sledování vloček honících se za oknem. Kdo se před touto siestou odhodlá k hodince pohybu na běžkách, vychutná si okamžiky pohody v teplé světnici o to intenzivněji.

Všimli jste si, že se den o trochu prodloužil?

Po Třech králích začalo zvláštní období, páté roční období. Naši předkové si rok dělili na jaro, léto, podzim, zimu a – masopust. Doba tancovaček, hodování, tučných jídel, zabijaček a smažených koblih, pití ostrých nápojů, doba konání svateb a nakonec vyvrcholení a zároveň ukončení masopustu obchůzkou Maškarádů, tedy průvodu masek, kdy se lidé chovají rozpustile, nevázaně a poněkud bláznovsky…

Masopust vznikl už velice dávno v dobách antiky oslavami boha obžerství Baccha a boha slunce Saturna. Bakchanálie a saturnálie přinášely spolu i oslavu plodnosti a mnohé rituály s prosbami o bohatou úrodu.

V názvu italského karnevalu jsou obsažena dvě slova: carni-maso a vale- sbohem, tedy maso-pust, rozpusťte zásoby, užívejte tučného masa a rozvernosti, neboť všechno pomine, i maso v komíně a všemu učiní přítrž přísný Popelec.

Jak vypočítat proměnlivý závěr Masopustu? Začíná vždy pravidelně po Třech králích a končí Popeleční středou, ovšem ta je každý rok jindy. Musíme znát, kdy nastane první jarní úplněk, tedy měsíc v úplňku po prvním jarním dnu, v současnosti je to už 20. března. První nedělí po tomto úplňku je Hod boží velikonoční. Odpočítáme-li od tohoto svátku čtyřicet dní zpět, neděle se ovšem nezapočítávají, dostaneme se k Popeleční středě a před ní k poslednímu dnu masopustu, Ostatkům, masopustnímu Úterku, Končinám.

Kořeny masopustních obyčejů jsou, jak bylo řečeno, prastaré. V některých oblastech udržují masopustní obřady v téměř nezměněné podobě po staletí, přes odpor a zákazy vrchnosti, církve i všech režimů. Proto byl v roce 2010 tento fenomén po právu odměněn zápisem do prestižního Reprezentativního seznamu nemateriálního kulturního dědictví lidstva a masopustní obchůzka z okolí Hlinska byla přiřazena k dalším vybraným jevům lidové kultury z celého světa.

Chraňte se nachlazení, a hlavně špatné nálady. Vždyť máme masopust!

⁂ ⁂ ⁂

Masopustní šišky

„Smažte šišky a kobližky, k tomu korbel piva!“

Pro Maškarády, ale i pro všechny ostatní mlsné pusy je nutno nasmažit kupu koblížků.

Prozradím vám recept na starodávné masopustní šišky s mákem. Připravte lehoučké kynuté těsto, odkrajujte kousky, které na pomoučeném vále trochu rozprostřete, naplňte lžící makové nádivky a pevně uzavřete jako buchtičku. Pak tvar upravte do podoby protáhlé šišky, přikryjte utěrkou a nechte na vále vykynout. Šišky pak smažte ve vysoké vrstvě dobře vyhřátého oleje nebo sádla do zlaté barvy, děrovanou podběračkou vylovte a nechte přebytečný tuk vsáknout do papírového ubrousku. Ještě za tepla posypte jemným vanilkovým cukrem.

Těsto: půl kila prosáté mouky, může být polovina hladké a polovina polohrubé, 4 dkg droždí, 4 žloutky, 4 lžíce rumu, 4 dkg rozpuštěného másla, 4 dkg moučkového cukru včetně vanilkového, špetka soli, špetka kurkumy a teplé mléko na zadělání vláčného těsta.

Maková náplň: Umletý mák spařte vřelým mlékem a nechte 2 až 3 minuty povařit. Pak vmíchejte kousek másla, podle chuti cukr, rum, mletou vanilku a hřebíček, skořici, špetku soli, trochu strouhané citrónové kůry, lžíci kvalitního holandského kakaa a drobné rozinky, které předem můžete nechat nabobtnat v rumu. Pokud se vám náplň zdá příliš řídká, můžete ji zahustit piškotovými drobečky nebo strouhaným perníkem, v opačném případě zředit lžící smetany. Vlažnou náplní plňte šišky.

Plněná fašírovaná pečeně

Kdysi Maškarádové chodívali dovnitř stavení, Kominíci „vymetali“ kamna i komín a starali se, není-li tu neb onde něco na zub. Hospodyně jim raději předem přichystala šrůtek slaniny nebo kus pečeného masa, aby ta kamna samou horlivostí nepobořili…

V dnešní době se celý rituál koná před domem na dvoře či ulici, čímž není vyloučeno náležité občerstvení. Kromě tradičních koblih se podávají různé zákusky, chlebíčky a často také studená sekaná pečeně s chlebem a okurkou.

Samozřejmostí je dostatek kalíšků s ostřejším nápojem.

Jak na tu „fašírku“? U řezníka nechte umlít půl kila libové vepřové plece spolu s prorostlým bokem a k tomu 35 dkg předního hovězího. V kastrole rozpalte asi 25 dkg drobně pokrájeného prorostlého uzeného boku nebo slaniny a na vypečeném tuku osmažte do světle žluté barvy dvě větší pokrájené cibule. Pak kastrol odstavte, přidejte k cibuli tři hrsti strouhanky nebo dva nakrájené rohlíky namočené smetanou či mlékem, opečené kostičky slaniny, sůl a čerstvě umletý pepř, majoránku a prolisovaný česnek podle chuti, nejméně 5 stroužků. Přidejte mleté maso, 2 celá vejce a 2 lžíce škrobové moučky Maizeny. Zalijte trochou smetany nebo mléka a rukama poctivě prohněťte. Pekáč vytřete sádlem, navrstvěte směs masa a na ni hustě narovnejte nožičky tenkých párků. Přikryjte je další vrstvou mletého masa a uhlaďte namočenou rukou. Maso by nemělo sahat až k povrchu, vypékající tuk by mohl přetékat. Povrch potřete rozšlehaným bílkem, tupou stranou nože naznačte mřížkování a ozdobte proužky prorostlé slaniny. Někde k párkům přidávají ještě vařená oloupaná vejce. Dejte upéct do červenohnědé barvy. Po vychladnutí krájejte na silnější řezy příčně přes párky, takže v každé porci bude mozaika koleček párků, popřípadě i vajíček.

Boží milosti

Starobylé pečivo, kdysi velmi oblíbené při všech slavnostních chvílích. Nesmělo chybět ani na masopustním jídelníčku, v němž převažovala tučná jídla, a především pečivo vysmažované na oleji. I v dobách minulých se smažilo na oleji, který se po Vánocích začal lisovat neboli „tlačit“ z olejnatých semen nebo třeba ze švestkových jader v olejnách zvaných zábojny. Hospodyně se na olej těšily, ale bohužel nevydržel dlouho. Nerafinovaný olej totiž záhy žlukl a pak už se mohl používat pouze na svícení nebo mazaní nářadí.

Boží milosti jsou vlastně dobře ochucené nudlové těsto, které smažením získá křehkost a obaleno ve voňavém vanilkovém cukru je lahodným bělostným cukrovíčkem. Receptů na boží milosti je nepřeberné množství, vyberte si z několika osvědčených.

Z uvedených ingrediencí vypracujte tužší nudlové těsto. Vyválejte placku 2–3 mm silnou a rádlem či plechovými tvořítky vykrajujte různé tvary. Každý tvar ještě uvnitř několikrát prokrojte rádlem. Pak smažte ve vyšší vrstvě dobře rozehřátého oleje. Pečivo se nafoukne, získá křehkost. Vybírejte drátěnou podběračkou a nechte okapat na sítu nebo papírovém ubrousku. Ještě horké obalujte ve vanilkovém moučkovém cukru nebo jen pocukrujte.

Můžete vykrájet květy nebo hvězdy ve třech velikostech a skládat je na sebe, spodní bude největší. Středy předem potřete bílkem a pak všechny tři tvary uprostřed zmáčkněte třeba rukojetí vařečky. Při smažení se tvary zajímavě rozevřou a vznikne bohatý květ. Nechte okapat přebytečný olej, pocukrujte a doprostřed dejte kousek tuhé rybízové nebo malinové zavařeniny.

Těsto: 28 dkg hladké mouky, 1 vejce a 2 žloutky, 3 lžíce šlehačky, ořech másla, 2 lžíce bílého vína nebo 2 lžíce rumu, špetka soli, 7 dkg moučkového cukru s umletou a přesátou vanilkou, jemně strouhaná citrónová kůra.

Jiné těsto: 45 dkg hladké mouky, 5 žloutků, 1 celé vejce, odlivka jablečného či jiného destilátu nebo rumu, vrchovatá lžíce cukru včetně vanilkového, půl lžičky soli, citrónová kůra a 7 lžic kysané smetany.

Dále olej na smažení, jemný vanilkový cukr na obalování a červená pikantní zavařenina na ozdobení.

Ještě další těsto: 25 dkg hladké mouky, 5 dkg másla, 5 dkg cukru, 3 polévkové lžíce bílého vína, 2 žloutky, kapka vanilkové tresti, citrónová kůra. Hladké odpočinuté těsto vyválejte, vykrajujte kolečka koblihovým kroužkem a po obvodu nakrojte nožem paprskovitě jako sluníčko. Smažte v oleji a obalujte v jemném cukru. Těmto sluníčkům se v okolí Proseče říká drchanice.

LEDEN / 4. týden vkalendáři

Leden jasný– roček krásný

Způsob, jakým se odehrává poslední den období masopustu, Ostatky, je právě na Vysočině vřadě obcí vokolí Hlinska velmi tradiční apo staru řečeno zachovalý. Jsou to obce Blatné uHlinska, Studnice aVortová. Zvláště Vortová si zachovává tento zvyk vpůvodní čistotě formy iprojevu. Do tradiční sestavy Maškarádů se tu nepřimísily nové cizorodé prvky karnevalu, jako je to více méně všude jinde vČechách, snad kromě jihočeské doudlebské masopustní obchůzky, která má také úctyhodnou tradici dosud pečlivě udržovanou.

Průvod Maškarádů má svoje pravidla aneměnné rituály. Brzy ráno se občané, vminulosti pouze muži amládenci, shromáždí většinou vmístním hostinci, kde se dostrojí, nalíčí aseřadí do průvodu. Laufr, jinde zvaný Strakatý, Běhoun, Ostřížek apod., vede průvod spolu smuzikou krychtáři, dnes tedy spíše starostovi, kde ho obřadní řečí požádá opovolení obchůzky. Starosta dá své svolení abuď sám nebo prostřednictvím Laufra napomene Maškaru křádnému vykonání obchůzky. Pak si připijí sLaufrem aten vyzve průvod kpochodu. Laufr sám pak běhá vpředstihu, vkaždém stavení vysloví vinšování aoptá se, jestli hospodář dovolí Maškarádům vejít do stavení. Rovněž vyzví, chtějí-li zahrát. Pokud obyvatelé domu svolí, vybere od nich peněžitý příspěvek apřed domem zapráská třímetrovým bičem na znamení, že do tohoto domu má Maškara volný vstup. Někde vybírají peněžité dary dva mládenci, jinde ženich snevěstou.

Průvod má své závazné uspořádání. První chodí Laufr, často se Ženuškou, pak vykračuje muzika aza ní dva mládenci, které někde nahrazuje ženich snevěstou. Za nimi čtyři Turci, dva modří adva červení. Po nich jdou Kominíci, pak Slamění, Ras sKobylkou, Bába sdědkem vnůši, Medvědář smedvědem aŽidi.

Je to podle starodávného dělení masek na červené ačerné neboli pěkné ašeredné. Vté první části průvodu chodívali svobodní mládenci, vdruhé části ženáči. Dříve se ženy nesměly aktivně zapojit do průvodu.

Před domem, vněmž dali Laufrovi povolení ke vstupu, zahrají muzikanti jeden nebo dva taneční kousky nebo požadované písničky, Turci zatancují svůj šátečkový tanec ve stylu „kozácké“, Kominíci pomažou všechny „civily“ po tvářích černým koptem, ostatní Maškary berou ženskou část obyvatel domu ktanci aMedvěd nebo Slamák se poválí se ženskými ve sněhu. Jsou to vlastně pozůstatky prastarých falických aplodnostních rituálů. Hospodyně otrhávají ze sukně Slamáka žitnou slámu na podestlání husí posady vdůvěře, že husy dobře vyvedou housata. Tanečnice vyskakují vtanci hodně vysoko podle pověrečné představy, že do té výšky narostou stébla lnu. Na Vysočině se len už bohužel nepěstuje, mimo jiné ikvůli změnám klimatu, ale masopustní tradice vztahující se ke lnu zůstávají.

Vkaždém stavení nachystají pohoštění: lihoviny, smažené kynuté pečivo, vdnešních časech ichlebíčky, pečené maso, sekanou pečeni schlebem aokurkou, sladké zákusky.

Takto projde průvod Maškar celou obcí, nesmí se vynechat žádné stavení. Maškarádové se vyhnou pouze tomu domu, kde mají smutek, či výslovně projeví svůj nesouhlas nebo ani neotevřou Laufrovi, což se však děje velmi zřídka.

Vpodvečer se průvod dostaví na určené místo, většinou před hospodu či na náves, kde se odehraje obřad porážení Kobylky. Laufr nebo rychtář jí přečte seznam hříchů, vněmž se humorným způsobem zmiňují prohřešky místních občanů. Nikdo není jmenován, ale všichni vědí, oč jde.

Nakonec se vynese ortel arůzným korporacím nebo občanům se předem přidělí části Kobylky, opět svtipem, odpovídajícím vkusu apohotovosti řečníka. Poté se Kobylka popraví imitovanou střelbou, uplácáním lopatkou či jinými způsoby kpobavení davu. Maškarádi nad ní chvíli hořekují, pak jí dají napít kořalky, Kobylka vyskočí avšichni svorně jdou do hospody zapít konec masopustu.

Lidová zábava, která dnes může mnohým připadat poněkud jednoduchá achvilkami ilascivní, byla ve své původní podobě velmi významným rituálem vítání slunce, měla zajistit plodnost lidí ihospodářských zvířat aochranu obce od různých pohrom. Kdo zvás byl svědkem masopustní obchůzky vterénu právě na Vysočině, možná ve vás zanechala hluboký dojem svou obřadností, fantaskní barevností atéměř pohanskými převleky ijadrným humorem, jedním zmála dochovaných živých projevů původní lidové slovesnosti azábavy.

⁂ ⁂ ⁂

Kmasopustnímu období neodmyslitelně patří tučná jídla, především poctivá domácí zabijačka ajejí hříšně dobré produkty. Dříve bývala tato významná událost běžná nejméně jednou vroce vkaždé venkovské domácnosti. Od sousedů ksousedům se roznášely výslužky vpodobě bandasky slibě vonící černou polévkou, všeobecně známou pod pojmem „prdelačka“, aněkolika jitrniček sjelítkem. Mezi příbuznými akmotry to býval ještě pěkný kus syrové vepřové plece, někdy islušný díl tlačenky. Takže vžádné rodině nebývala po celou zimu ozabijačkové pochoutky nouze.

Dnes domácí zabijačky nejsou tak běžné, apřesto máme právě vtomto mrazivém čase chuť na opečenou jitrničku se zelím, dobrou zabijačkovou polévku nebo plátek domácí tlačenky scibulí. To vše se dá pořídit ibez zabijačky.

Jaternicový prejt

Nebudou to opravdové jitrnice, ktěm jsou potřeba vypraná vepřová střeva. Ale dobrý prejt, zapečený vpekáčku do červena, ktomu šťouchané brambory asyrové domácí zelí– to je také dobrota!

Potřebujete kus vepřové hlavy, uvařené doměkka vosolené vodě scibulí aněkolika stroužky česneku. Spolu shlavou vařte kus vepřového kořínku, tedy plíčky asrdíčko. Kupte také chlebíčkovou veku, nebo ji upečte doma. Potřebné množství veky, zhruba třetinu objemu masa, rozlamte na kousky azakropte vývarem. Pak umelte na masovém mlýnku spolu stučným masem zovaru, plícemi, kouskem srdíčka imenším kouskem syrových vepřových jater, kterých nemá být mnoho, protože by byl jaternicový prejt nasládlý. Nakonec umelte navlhčenou žemli. Měkké libové maso zhlavy pokrájejte na drobné kousky nebo rozsekejte řeznickou kolíbkou. Přidejte prolisovaný česnek, sůl ačerstvě umletý pepř podle chuti, špetku zázvoru amuškátového oříšku arozemnutou sušenou majoránku. Dobře promíchejte, nejlépe rukou, urovnejte do sádlem vymazaného pekáčku azapečte. Ktomu šťouchané vařené brambory, které nemastěte, protože prejt bývá dostatečně tučný. Vedle do misky připravte syrové domácí kysané zelí.

Zabijačková polévka zvaná „prdelačka“

Jak vařit kroupy: Kroupy dobře vyperte, můžete je nechat máčet ve vodě ipřes noc. Pak dejte čistou vodu, osolte, přidejte očištěnou celou cibuli, na tři hrsti krup dvě lžíce oleje apřiveďte kvaru. Vařte pomalu do úplného změknutí krup.

Domácí tlačenka