Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Dr. med. Ulrich Strunz

Tajemství odolnosti
Co s námi dělá stres a jak jej vypnout

Přeloženo z německého originálu knihy Ulricha Strunze Das Stress-weg-Buch, vydaného nakladatelstvím Heyne Verlag, a division of Penguin Random House Verlagsgruppe GmbH, München, Germany, 2022.
All rights reserved including the right of reproduction in whole or in part in any form.
Original title: Das Stress-weg-Buch by Ulrich Strunz
© 2022 by Heyne Verlag, a division of Penguin Random House Verlagsgruppe GmbH, München, Germany.
Fotografie/ilustrace: s. 13 Shutterstock.com/fizkes, s. 19 Shutterstock.com / Valentyna Chukhlyebova, s. 53 Shutterstock.com/LightField Studios, s. 66 Shutterstock.com/wk1003mike, s. 72 Kim Winzen podle předlohy ze Statista 2022, s. 90 Shutterstock.com / Cook Shoots Food, s. 121 Shutterstock.com / Peter Kotoff, s. 125 Shutterstock.com / Jacob Lund, s. 153 Shutterstock.com / Kateryna Kon, s. 197 depositphoto/racorn

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 8585. publikaci

Překlad Mgr. Gabriela Thöndlová
Odpovědná redaktorka Helena Varšavská
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner
Počet stran 224
První české vydání, Praha 2023
Vytiskla tiskárna TNM PRINT s.r.o., Nové Město
Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2023

ISBN 978-80-247-4969-3 (ePub)
ISBN 978-80-247-4968-6 (pdf)
ISBN 978-80-271-3444-1 (print)

Vyloučení odpovědnosti

Rady uvedené v této knize byly pečlivě zváženy a prověřeny, nemohou nicméně sloužit jako náhrada odborného lékařského doporučení. Autor ani nakladatelství neručí za údaje obsažené v této knize. Autor, respektive nakladatelství a jeho zmocněnci neručí za osobní, věcné ani majetkové škody.

Nejprve dlouze vydechněte

Miluji stres, potřebuji ho, žiji s ním. Dodává mi energii pro práci, sport i analýzu krevních hodnot mých pacientů. Dává mi sílu na každodenní pročítání lékařských studií, sledování novinek v mém oboru a psaní knih, jako je tato. To je ten dobrý stres. Můj stres. Ten si vytvářím já sám. A v tom spočívá rozdíl oproti stresu, o němž často slýchám od svých pacientů.

Neustálý časový tlak v práci, stres ze zkoušek na vysoké škole, neshody v rodině. K tomu ještě rozbité auto, otravné telefonáty a věčné objížďky kvůli dopravním uzavírkám. Nic z toho jste si nevybrali, nic z toho nemáte pod kontrolou. Tento stres je pro nás „normální“ a mnozí z něj onemocní. Ale ne všichni.

Některým lidem stres nevadí, jako by žili pod neviditelným ochranným štítem. Jak to dělají? A mohli byste to dělat jako oni?

Samozřejmě že mohli. Co přesně za tím vězí a proč to můžete zvládnout i vy, to se dozvíte v této knize.

Téma stresu a odolnosti je v dnešní době zvlášť ožehavé, ale vlastně se nás týká už desetiletí. Když jsem otevřel svou lékařskou praxi, přišla má úplně první pacientka a stěžovala si – na to nikdy nezapomenu – hned ve dveřích: „Pane doktore, já mám v sobě tak obrovský vnitřní neklid.“ Ajajaj.

Měl jsem v té době za sebou sedmnáct let praxe na univerzitě, pracoval jsem jako internista, radiolog, gastroenterolog, klinický biochemik a najednou jsem byl zcela nečekaně konfrontován s realitou. Nešlo tu o žádná složitá autoimunitní onemocnění, na která bych byl skvěle připraven, ale o běžný život. O vnitřní neklid způsobený stresem.

Toto trápení znám dnes víc než dobře. Od onoho dne jsem se setkal se stovkami pacientů, kteří si se svým vnitřním neklidem nevěděli rady. A zjistil jsem, že typická doporučení jako „odjeďte na dovolenou“, „uberte“ nebo „zajděte si do sauny a potom si dejte studenou sprchu“ opravdu nic nevyřeší, protože řešení leží hlouběji: v chemii našeho těla.

Zdroj: soukromý archiv Dr. med. Ulricha Strunze

Když jsou v pořádku molekuly, je v pořádku i člověk.

Ano, stres vaše molekuly pořádně zpřehází: imunitní systém, hormony, metabolismus, krevní oběh, orgány. A tento chaos vám způsobí infekční choroby, bolesti kloubů, žaludeční vředy a vysoký krevní tlak, nebo dokonce vyhoření a deprese. Ale dobrá zpráva je, že to všechno jde uklidit. Můžete své tělo i duši posilnit, a to velmi výrazně. S pomocí těch správných stavebních kamenů ze stravy, zdravého pohybu a pravidelné regenerace. Princip lidské odolnosti, někdy také zvané resilience, vychází z přírody. Máme ho v sobě všichni. Musíme mu jen dát prostor. A dlouhý výdech je dobrý začátek…

Mnoho úspěchů a ještě víc radosti vám přeje

Váš

ČÁST I.
NEMOC ZE STRESU?

Vysoký krevní tlak, infekce, bolesti. Nejméně polovina všech pacientů přichází k praktickému lékaři s nemocemi, které jsou vlastně symptomy nepříznivé životní situace. Zvenčí působí stres a tlak, zevnitř se přidává zoufalství a strach. Oboje způsobuje nemoci, jedno podmiňuje druhé. Pro nás je to však dokonce dobrá zpráva. Znamená to totiž, že nejsme stresu vydáni na milost a nemilost, ale můžeme proti němu aktivně bojovat. Na tělesné rovině kvalitní stravou a pohybem, na duševní úrovni mentálním tréninkem.

1.Co je stres ajak se ho můžeme zbavit

Julien Bam je mladý, aktivní, úspěšný youtuber s1,7 milionu fanoušků, očividně vdobré kondici. Anajednou vrozhovoru pro časopis Spiegel přizná:

„Zvracel jsem krev.“

Polknu. Zvracel krev?

„Bylo období, kdy jsem pracoval osmnáct hodin denně, před kamerou iza ní. Třikrát jsem vyhledalnemocnici kvůli vyhoření, ztoho dvakrát jsem byl hospitalizován. Zvracel jsem krev (…) abyl jsem dlouhé dny paralyzovaný, říkal jsem doktorům: ‚Prosím, prosím, udělejte něco, ať jsem zase zdravý.‘ Sliboval jsem si, že zpomalím, že se zklidním, ale nešlo to. Apotom to bylo ještě horší. Je to prostě tak, že si toho beru víc, než dokážu unést. To je moje velké téma…“

Stejného rozhovoru se účastnil imodrovlasý Rezos470000 sledujícími na YouTube. Loni veřejně přiznal to, co ostatní raději tají: panické ataky.

„Měl jsem strach, že se každou chvíli musí stát něco hrozného. Jako by mě pronásledoval tygr, ale nebyl tam. Ktomu se přidala depersonalizace čili pocit, že sám sebe neovládám. Říkal jsem si: Co když udělám dva kroky dopředu, přeskočím zábradlí azabiju se? Měl jsem obrovské štěstí, že jsem ten večer nebyl sám.“

Co se to děje? Co dožene tyto mladé lidi až ktělesnému zhroucení, kpsychické poruše? Říkají, že to není touha po penězích ani po uznání. Spíš „vysoké očekávání od sebe sama“ (Bam), „vnitřní tlak něco dokázat“ (Rezo) apotom… (Kühn 2021)

„… se to zvrtne aje ztoho stres. Aten stebou může udělat cokoliv. Bylo období, kdy jsem jel na různých lécích, jednou jsem si lupnul trochu ibuprofenu, pak třeba zase trochu aspirinu. Ale potom jsem si řekl: Člověče, takový život přece nechceš!“

Nemoc ze stresu

Nemusíte tyhle „mladé hvězdy“ znát ani je mít rádi, abyste pochopili, oco tu jde: Obezbřehou touhu podat výkon. Setkávám se stím uvrcholových sportovců: Je to vnitřní nutkání, neklid, tlak zevnitř.

Aktomu se přidává tlak zvenčí. Uyoutuberů jsou to fanoušci aklienti, kteří platí za reklamu, tudíž chtějí každý den vidět patřičný obsah, akdyž ho nevidí, vytvářejí tlak. Umajitelů firem jsou to investoři. Auvás? Může to být protivná šéfová nebo neodbytný zákazník, nepříjemný obchodní partner ichaotický třídní učitel, natvrdlý správce sítě nebo pošťák, který na vás zvoní téměř každý den, anakonec je tu pro jistotu třeba zahradní sekačka, která ve vás vyvolává výčitky svědomí, že už měl být trávník dávno posekaný.

Co jak koho stresuje, je velmi rozdílné. Když jede po silnici kombajn, řidič prvního vozu za ním si prozpěvuje, druhý tiše nadává atřetí hystericky řve.

Stres je subjektivní: každý hypotalamus – nejvýše postavené výpočetní středisko stresu vmozku – reaguje jinak. Neplatí to jen pro původ stresu (zvnějšku nebo zevnitř), ale ipro roviny, na nichž jej vnímáme (tělo nebo duše). (Rensing et al. 2013, s. 7)

•Duše: Kpsychickým spouštěčům stresu patří pocity jako strach, vztek nebo osamělost – to je tedy stres způsobený zevnitř. Ktomu se přidává stres zvnějšku zapříčiněný pracovní zátěží, hádkami aizolací. Mentálně nás ale může zničit také horko, zima, hlad nebo nemožné sportovní kalhoty (stud). Rámcově vzato můžeme rozlišovat stresory související svýkonem asociální stresory.

•Tělo: Na tělesné rovině nás stresují například viry abakterie, zranění či nadměrný trénink, záněty, poškození buněk, rakovina, jedy aškodlivé záření. To jsou fyzikální aorganické procesy.

Stres můžeme rozebrat ještě podrobněji. Zmedicínského hlediska můžeme prožívat stres na různých úrovních aodpovídajícím počtem způsobů na něj také můžeme reagovat. (viz Rensing et al. 2013, s.5nn.)

•Buňky reagují přímo například na viry – když se obrana nezdaří, propukne infekce –, ale také na oxidační stres. Ten vzniká při nadměrné tvorbě volných kyslíkových adusíkových radikálů (ROS) vlidském těle nebo vlivem UV záření, ozonu, oxidů dusíku, prachu, průmyslových chemikálií nebo léků. Zjednodušeně řečeno volné radikály navážou do své molekulární struktury další kyslík, čím získají nadbytečné elektrony. Aby je zase zneutralizovaly, reagují snejvhodnější molekulou proteinu nebo tuku anarušují přitom důležité struktury, například buněčnou membránu.

•Hladina hormonů se mění vlivem stresu způsobeného chronickým hněvem nebo strachem. Dlouhodobým důsledkem mohou být poruchy spánku nebo srdeční choroby.

•Neustálé zatížení nervů může způsobit chronické bolesti.

•Na stres způsobený hladem nebo zimou reaguje krevní oběh vextrémním případě mdlobami.

•Pokud jsou naše orgány vystaveny trvalému stresu, mohou se patologicky zmenšit nebo zvětšit. Unadledvinek může při dlouhodobé zátěži dojít koslabení, nebo dokonce vyčerpání.

•Na psychické rovině může permanentní stres zapříčiněný hněvem nebo strachem vést až kdepresi.

Příliš se neví, že duše atělo se vzájemně ovlivňují. Když někdo stále dokola přemítá oproblémech, má to podobně nebezpečný účinek jako jed: oboje vyvolává na tělesné rovině hmatatelné následky, jako je malátnost, nechutenství nebo poruchy spánku. Ato nás přivádí kdalšímu tématu:

Psychoneuroimunologové, kteří zkoumají, jaký vliv má stres na duši aimunitní systém, našli celou řadu zajímavých souvislostí (Rensing et al. 2013, s. 271), protože si kladou jiné otázky než lékaři:

•Jakou kvalitu má stres: Jde ozkoušku, nebo trauma?

•Jakou sílu má stres: Štve vás váš soused, nebo se chce vaše drahá polovička rozvést?

•Jak dlouho stres trvá: Čekáte třicet vteřin, než vás přepojí na operátora, nebo vás třicet let šikanovali vpráci?

•Jak člověk stres individuálně hodnotí: Jako nezbytné zlo, nebo smrtelné nebezpečí?

Tým výzkumníků spolupracujících sRobem Crossem, profesorem globálního leadershipu na Babson College Wellesley vMassachusetts, našel na pracovišti ještě víc stresu, totiž toho drobného, záludného, kterému se říká mikrostres. Podle profesora Crosse na nás denně útočí dvacet až třicet mikrostresorů. To znamená:

•„mikrostres, který snižuje vaši osobní výkonnost (tím, že požírá čas aenergii, jež máte kdispozici, abyste se vypořádali spožadavky, které na vás klade život);

•mikrostres, který spotřebovává vaše emocionální rezervy;

•mikrostres, který zpochybňuje vaši identitu avaše hodnoty.“

(Cross et al., 2020)

Hned mě tu napadají typické hřebíčky do rakve, které člověka ničí, ajsem si jistý, že ivy byste přišli na nějaké příklady ze života. Když jsem ještě pracoval jako smluvní lékař pojišťovny, byli to pro mne obchodní zástupci farmaceutických firem. Jsou to slušní lidé saktovkou, kteří se tiše posadí včekárně, vnutí se do ordinace achtějí vám něco prodat. Melou amelou atrvá to vždy deset minut. Když vás každý den navštíví patnáct takových slušných lidí asnaží se vám vymluvit díru do hlavy, ztratíte denně dvě apůl hodiny času! Abych tento megastres přetvořil na mikrostres, zredukoval jsem jejich projev na patnáct sekund. Potom to šlo. Každopádně budeme-li chtít po všem tomto rozdělení stresu na vnitřní avnější, velký amalý najít společného jmenovatele, skončíme na dvou prominentních adresách:

•Zaprvé ve Vídni uHanse Selyeho (1907–1982), který je otcem takzvané koncepce napětí. Byl první, kdo popsal vnější podněty (stresory) působící na biologické systémy areakce těchto systémů (stres). Ataké byl první, kdo začal rozlišovat podnětný adobrý stres (eustres) adlouhodobý vyčerpávající stres způsobující nemoci (distres).

•Zadruhé uMezinárodní organizace práce (International Labour Organization, zkráceně ILO) vŽenevě. Ta vroce 2000 definovala, že „stres způsobený prací vzniká tehdy, když jsou požadavky vyšší než možnosti je zvládat“.

Prosté, ale výstižné. Když to budeme chtít shrnout ještě stručněji, skončíme uobrázku, který všichni znáte. Patří ktématu stresu jako modlitba kvíře: obrovský šavlozubý tygr smilodon uprostřed doby ledové, jak zezadu skáče na naše předky, čímž vyžene hladinu jejich stresových hormonů do závratné výše apřiměje je kútěku.

Smilodon je sice nepříjemný společník, ovšem podle mého názoru je trochu přeceňovaný, protože (vzhledem ktomu, že vždy hned zase odběhne) jeho útokem můžeme vysvětlit méně, než si lidé obvykle myslí.

Teď máte hrubou představu, co je to stres. Pro každého zvás je ale mnohem důležitější otázka, co svámi stres dělá. Alespoň tehdy, když mu to umožníte…

Pád do černé díry

Lockdown, snížení odbytu, audit, online výuka, únava zjednání přes Zoom, váznoucí dodávky, virus, lesní požár, povodně… Aobchody se musí točit dál. To nezvládne nikdo bez následků. Podle studie, kterou provedl Michael Freeman zkalifornské univerzity San Francisco School of Medicine, trpí podnikatelé dvakrát častěji depresemi, šestkrát častěji ADHD, je mezi nimi trojnásobně víc uživatelů drog advojnásobně často se unich objevují myšlenky na sebevraždu než udemograficky podobné kontrolní skupiny. Podle Freemana je polovina podnikatelů vUSA psychicky vkoncích. (Morris 2021)

Statistiky chybí, ale dá se předpokládat, že naši vrcholoví manažeři na tom nejsou lépe. Mnozí znich se se svým životním stylem „tvrdě pracovat anic jiného“ sami zařazují do rizikové skupiny. Jak uvádí Manager Magazin: „Převažují zde muži výrazně přes čtyřicet, kteří mají permanentní spánkový deficit, jsou neustále tlačeni termíny, honí se sem tam po celé zemi amálokdy jsou schopni sebereflexe. Zdánlivě to jsou neporazitelní superhrdinové, než nakonec často zcela odpadnou.“ (Müller et al. 2020)

Říká se tomu burn out neboli vyhoření. Máte pocit, že to je „módní nemoc“? Amyslíte si: To má každý manažer, který pracuje osmdesát hodin týdně. Patří to kdobré pověsti ajen to podtrhuje jejich pocit vlastní důležitosti. Měli by se konečně sebrat… Mnozí znich takhle uvažují, než je to samotné dostihne. Než na vlastním těle pocítí– musí pocítit! –, že vyhoření není totéž jako obyčejná přetíženost, uspěchaný život nebo zoufalé zmatené myšlenky, nýbrž opravdu to, co dotyční popisují: hluboká černá díra.

Vté potom vězíte anení zní úniku, nepomohou vám žádná zbožná přání, neexistuje tam žádné „sebrat se“. Tam jste naprosto bezmocní. Avůbec to nesouvisí se slabou vůlí, ale směřitelnými procesními chybami metabolismu, se špatně opravenými útoky hackerů na váš imunitní systém asopotřebením materiálu na molekulární úrovni. Ato se jasně ukáže na výsledcích zlaboratoře:

•Vysoký stresový hormon kortizol.

•Vysoké titry protilátek proti mononukleóze (způsobené virem Epsteina-Barrové).

•Značné nedostatky vaminogramu (ten na základě krevního rozboru ukazuje, nakolik je tělo zásobeno bílkovinami).

Vyhoření se ale vpodstatě vztahuje jen ke třetímu bodu, kaminogramu. Aten se vNěmecku většinou nezjišťuje, zajímá jen málokterého praktického lékaře. Apokud už se měří, měl by mít člověk zkušenosti sjeho interpretací. Když totiž chybějí aminokyseliny– základ naší existence, stavební kameny jakékoliv tělesné struktury ihormonů –,

JDE OFYZICKÉ VYHOŘENÍ.

Ato je mnohem horší než vyhoření, které člověk subjektivně pociťuje. Když už tělo nemůže, znamená to totiž obvykle smrt, nebo přinejmenším těžkou nemoc. Apřesně to je pocit, který vtakovém okamžiku vaše tělo vnímá. Askutečnost, že mezi těmito aminokyselinami jsou dvě, které působí na mentální úrovni, totiž fenylalanin, což je prekurzor dopaminu, jenž je naším hnacím hormonem, atryptofan, prekurzor serotoninu, hormonu štěstí, ovlivňuje potom také subjektivní prožívání: Ani duše už potom nemůže.

ZÁROVEŇ TEDY PROŽÍVÁTE IPSYCHICKÉ VYHOŘENÍ.

Copak může být něco horšího? Říkám tomu absolutní peklo. Apřesně tím si procházejí pacienti se syndromemvyhoření. Jejich okolí jim málokdy rozumí, protože do černé díry není zvenčí vidět.

Co vězí za syndromem vyhoření

Co je spouštěčem syndromu vyhoření? Jak jsem říkal, je to nedostatek hormonů štěstí, protože tělo nemá přístup kjejich stavebním kamenům. Aproč knim nemá přístup? Protože ve vašem těle nemůže tyto stavební kameny najít. Nejsou tam aminokyseliny, tedy molekuly, znichž se skládají proteiny čili bílkoviny. Aproč chybějí? Tuto otázku si také stále kladu.

Přece se nedá stravovat tak špatně, aby najednou chyběly všechny aminokyseliny. Leda že byste jedli – třeba coby ortodoxní vegani– převážně okurky. (Raději to prosím nezkoušejte!)

Zpravidla je tento výrazný nedostatek aminokyselin důsledkem příliš dlouho trvajícího stresu. Vyzkoušel jsem si to na vlastním těle, když jsem při úrazu na kole ovlásek unikl smrti anásledně jsem byl po operaci upoután na lůžko. Nesnesitelné bolesti, kterými jsem trpěl ve dne vnoci, dlouhé měsíce aroky, mi tehdy způsobovaly stres. Asi tušíte, jak potom vypadal můj aminogram. Bylo to pro mě velké ponaučení aod té doby náruživě analyzuji, kolik aminokyselin mají moji pacienti vkrvi. Anebo je tam nemají, protože jde oprvní ukazatel syndromu vyhoření. Aten se dá najít vlaboratoři, vkrevním vzorku.

Druhý ukazatel najdeme uhormonů. Zhruba padesát různých hormonů řídí vnašem těle všechno, očem většinou ani nepřemýšlíme. Kdy se probudíme, kdy jsme unavení, nakolik máme či nemáme chuť na sex, jestli vdopravní zácpě za kombajnem zůstaneme nad věcí, nebo vybuchneme. Upacientů se syndromem vyhoření počítá každý stím, že budou mít zvýšenou hladinu stresového hormonu kortizolu. To je jasné, dnes už se to všeobecně ví. Co ale mnozí nevědí, je skutečnost, že při trvalém stresu se produkce kortizolu vyčerpá ajeho hodnota najednou dokonce nápadně klesne. Pokud nemá lékař dostatek zkušeností se syndromem vyhoření, dokonce pacienta pochválí, že má nízkou hladinu stresového hormonu, apovažuje to za příznivou zprávu. Příznivou? Ale kdeže! Oslabené nadledvinky achronické vyčerpání nejsou nic příznivého, je to spíš hřebíček do rakve.

Kolik kortizolu je příliš?

Hodnoty kortizolu měřitelné vkrevním séru vprůběhu dne kolísají:

•mezi 7. a9. hodinou: 45 až 225 µg/l,

•mezi 15. a17. hodinou: 30 až 165 µg/l.

Já doporučuji hodnotu pod 100 µg/l, ideálně okolo 50 µg/l. Té lze dosáhnout pomocí meditace avytrvalostního běhu.

Třetí ukazatel se skrývá vimunitním systému. To, že se tam často vyskytují vysoké titry protilátek proti mononukleóze čili viru Epsteina-Barrové, není žádný div. Je to jen parametr. Je to znamení, které mi říká, že imunitní systém je zcela vyřízený. Každý virus – virus Epsteina-Barrové (EBV), lidský papilomavirus (HPV), chřipkový virus – má teď zelenou. Toto měření je jen třešinkou na dortu.

Aminokyseliny, stresové hormony, imunitní systém: Syndrom vyhoření lze přesně změřit asamozřejmě ho lze vyléčit. Protože– což se zatím tak úplně neví – vlastně jde vždy jen ojediný faktor, atím jsou aminokyseliny. 3D-dílky proteinů čili bílkovin. Proč tomu tak je, to vyplývá ztisíce let starých stavebních plánů pro hormony, enzymy, neurotransmitery aspol.: Ty všechny se skládají zbílkovin. Celý náš imunitní systém se skládá téměř výlučně zbílkovin. Samozřejmě pouze tehdy, když jste si dopřáli trochu víc než jen okurku. Už staří Řekové to věděli:

PROTEO ZNAMENÁ: JÁ JSEM NA PRVNÍM MÍSTĚ.

Ale klasická medicína to často ještě nechápe. Ta sáhne po injekci psychofarmak proti depresím atabletce sedativ na zklidnění. Kúpravě hladiny hormonů štěstí se využívají selektivní inhibitory zpětného vychytávání serotoninu (fluoxetin, escitalopram, paroxetin, citalopram, sertralin) nebo selektivní inhibitory zpětného vychytávání serotoninu anoradrenalinu (venlafaxin, duloxetin, milnacipran), případně lékaři pacienta pomocí nějakého léku (diazepam, lorazepam, temazepam) katapultují do říše snů. Apotom se všichni diví, že dochází kzávislosti, nárůstu hmotnosti aimpotenci.

Zpátky do života

Dobře, někdy mohou léky zabránit nejhoršímu apomohou člověku ujít prvních pár metrů na cestě zčerné díry. Na samém začátku ano. Ale celé řešení to není aani být nemůže, jak si ukážeme na příkladu IKEA.

Když vmotoru vašeho auta něco rachtá avy sním zajedete do IKEA, přivezete si domů vkufru třeba nějakou skříňku, jenže vmotoru bude stále něco rachtat. Samozřejmě. Vybrali jste si totiž špatnou adresu. Astejné to je sléky. Nemůžeme jim to ale vyčítat, obchodnímu domu IKEA byste přece také nic nevyčítali.

Rozdíl je zřejmý: Obchodní dům snábytkem vám dá něco, co vám na určitou dobu zajistí, že budete mít domov alespoň částečně vybavený, protože výhodně nakoupíte pár kusů nábytku. Ale vautoservisu se podívají pod povrch adoplní, co skutečně chybí. Aotevřou tím to, co vám opravdu pomůže: novou životní perspektivu.

Uzdravení od samého základu

Spomocí kompletních výsledků krevního rozboru je možné pacienta uzdravit. Otravné pátrání po příčině odpadá, protože už není třeba tápat vmlze: stres vpráci, mobbing, složité rodinné vztahy, ale také špatná strava, příliš kávy, virová infekce atak dále. Stresory jsou všude! Kde začít?

Když známe krevní hodnoty, není už příčina podstatná. Pokud vědecky akontrolovaně dokážeme prostřednictvím dosažení optimálních krevních hodnot zajistit tělu odolnost proti stresu – můžeme ji klidně nazvat energií –, potom není stresor (který se beztak většinou nepodaří odhalit) důležitý. Je jedno, co to je, protože nemá šanci se prosadit. Avy máte konečně to, po čem toužíte: sílu, lehkost apohodový život.

Uveďme si jako příklad srdeční arytmii. Ta může mít různé příčiny, od nedostatku kyslíku až po zánět nebo jizvy na srdečním svalu. Noa? Když zklidníte elektrické vzruchy vsrdci pomocí draslíku ahořčíku, když dodáte tělu kyslík prostřednictvím argininu, arytmie zmizí apacient už ji nepociťuje. Cíle bylo dosaženo.

Přesně tento princip popsal ve-mailu jeden můj pacient. Je to princip krevního rozboru. Ztoho vyplývají plány užívání molekul, které potřebujeme kživotu – od Ajako arginin po Zjako zinek.

„Všechno, co jste předpovídal, se stalo! Syndrom neklidných nohou byl během několika dnů pryč! Studené ruce se výrazně zlepšily. Svědění očí ustává, ikdyž ještě ne úplně. Celková vyčerpanost se velmi zmírnila. Lépe usínám. Nemám sennou rýmu. Kyčle abederní páteř jsou lepší, sportovní výkony také lepší asvaly na pažích jsou najednou vidět!“

Samozřejmě že tento mladý muž denně běhá aposiluje. Aano, změnil istravu azamyslel se nad konzumací alkoholu, ale to vše dokázal teprve tehdy, když mu doplňky stravy užívané přesně podle rozpisu dodaly víc životní energie. Akdyž se dostavilo zlepšení ivoblastech, kde jsme to nepředpokládali (syndrom neklidných nohou, studené ruce), přesvědčilo ho to, že to má smysl. Úspěch plodí další úspěch.

Aušetří to mnoho běhání od čerta (neurolog, alergolog, spánková laboratoř) kďáblu (ortopedie, sportovní lékař, psychoanalytik). Tomu všemu tento muž unikl díky pár „pilulkám“. To by si mohl člověk myslet, ale ve skutečnosti se za tím skrývá molekulární medicína, chcete-li biochemie. Čistá přírodní věda.

Musím to znovu aznovu zdůrazňovat, protože výše uvedení specialisté argumentují přesně naopak: Pár směšných vitaminů… to se radši zaměříme na desenzibilizaci adáme novou kyčel. Pro mě to jsou všechno skříňky zIKEA.

Molekulární medicína oproti tomu zajistí, aby nastal zásadní rozdíl na organické rovině: Od zdraví vašich neurotransmiterů, enzymů akrevních buněk přes celkovou obranyschopnost až po vaše kosti, svaly aorgány. Je proto molekulární medicína „alternativní“? Je to něco jiného než klasická medicína?

Věda místo „alternativní medicíny“

Molekulární medicína je sice (relativně) nový přístup kléčbě, ale staví na tom, čemu se říká klasická medicína. Jde ovšem mnohem dál.

Pozoruhodné na ní je, že navazuje na přírodní vědy, na měření vlaboratoři ana nezpochybnitelná fakta. Netopí se vnejistotě, nepřebíhá sem atam, nepoužívá malé cukrové kuličky, zkrátka to není „alternativní medicína“, ale věda. Aje měřitelná, jak si sami můžete přečíst.

„Je mi lépe než kdy dřív. Trvalá únava anulová akceschopnost, které zní plynuly, jsou pryč… Nemusím zalézt večer vsedm hodin do postele, protože už se prostě neudržím na nohou. Jsem svěží, vdobré kondici asoustředěná. Dokonce se mohu ráno věnovat svému oblíbenému sportu. Tomu říkám skutečná kvalita života. Jsem zpátky mezi živými. Je to skvělé ajsem ráda, že jsem si nechala udělat krevní rozbor.“

Ato čtyři týdny po konzultaci vmé ordinaci. Pouhé čtyři týdny! Nešlo přitom samozřejmě ojednu hodnotu, ojedno jediné číslo, ale jako téměř vždy ocelou řadu odchylek. Aprávě vtom se často chybuje. Praktický lékař by to nejspíš připisoval nízké hladině železa, naměřil by skutečně hodnotu feritinu jen 26 (místo 60 avíc), substituoval by železo abyl potom zklamaný, že úspěch je jen dílčí. Zřídkakdy totiž dochází knedostatku jen jedné látky. Podívejme se na tento konkrétní případ:

•Feritin jen 26 µg/l, zdraví začíná na hodnotě 60 µg/l (užen).

•Vitamin D jen 25 ng/ml, zdraví znamená 40 až 80 ng/ml.

•Omega-3 – podíl jen 3,89 %. Pokud se počítají všechny mastné kyseliny včervených krvinkách, měly by mít omega-3 kyseliny EPA aDHA celkem podíl 8 až 11 %.

•Vitamin B3 – prekurzor nikotinamidadenindinukleotidu (NAD), čisté energie – téměř nenalezen.

•To je katastrofální aminogram. Vpodstatě je plný deficitů aslabin. Jak má takové nebohé tělo fungovat bez těchto základních složek?

Laboratorní výsledky jsou věcné: referenční hodnoty, molekuly, čísla. Přesto se za nimi skrývá něco podnětného. Vmých očích je na výše uvedeném nálezu nejkrásnější to, že pocity jako „svěží“, „fit“ a„koncentrovaný“ můžeme převést na měřitelná fakta, na čísla.

Postavte si zeď

PRINCIP ELIMINACE STRESU SPOČÍVÁ VTOM, STÁT SE NEZRANITELNÝMI.

(McGonigal 2018)

Strava, pohyb, myšlení: Zní to prostě, já vím. Ale je to neskutečně účinné.

… astres se od vás odrazí