Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Doc. MUDr. Jan Měšťák CSc.
MUDr. Hana Raková, MBA
PhDr. Soňa Štroblová

Estetická medicína a krása člověka

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 8798. publikaci

Odpovědná redaktorka Eva Sečová
Grafická úprava Antonín Plicka
Návrh a zpracování obálky Antonín Plicka
Formát ePub Antonín Plicka
Fotografie z archivu autorů
Počet stran 104
Vydání 1., 2023

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2023

ISBN 978-80-271-6835-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-6834-7 (pdf)
ISBN 978-80-271-3338-3 (print)

Vnější krása je o to cennější, oč více vnitřní krásy skrývá.

WILLIAM SHAKESPEARE

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Měšťák, Jan, 1944-

Estetická medicína a krása člověka / Jan Měšťák, Hana Raková, Soňa Štroblová. -- Vydání 1.. -- Praha : Grada, 2023. -- 1 online zdroj

ISBN 978-80-271-6835-4 (online ; ePub)

* 572.5.024 * 111.85 * 159.9 * 101 * 304 * 617-089.844 * 616-085-007.71 * 17 * (437.3) * (048.8:082)

– fyzická krása -- psychologické aspekty

– krása -- filozofické pojetí

– krása -- sociální aspekty

– plastická chirurgie -- Česko

– estetická medicína

– estetická medicína -- etické a morální aspekty

– kolektivní monografie

617 - Ortopedie. Chirurgie. Oftalmologie [14]

Úvod

Estetická chirurgie je úzce spjatá s oborem plastické chirurgie, jehož je nedílnou součástí. Na rozdíl od oboru plastické chirurgie, který se zabývá řešením vrozených a získaných vad, jako jsou obličejové rozštěpy, vrozené vady končetin a genitálu, kožní a jiné nádory, úrazy obličeje a končetin, poúrazové stavy či popáleniny, estetická chirurgie řeší kosmetické vady, které mohou být buď vrozené, nebo získané.

V posledních desetiletích dochází k mimořádnému rozmachu estetické chirurgie vlivem stále širšího uplatňování moderních pomůcek a prostředků v každodenní praxi, využívání endoskopické techniky operování, implantátů, laserové terapie, různých druhů liposukcí s odsáváním tuku z rozličných částí těla a podobně. Nemalou úlohu zde hraje také medializace a samozřejmě rozrůstající se počty pracovišť estetické chirurgie, která nabízejí svoje služby při řešení širokého spektra kosmetických vad.

Úkolem estetické chirurgie je řešit kosmetické vady, ať již jsou vrozeně podmíněné, nebo vzniklé v průběhu života, kterými se člověk z hlediska vzhledu liší od všeobecně uznávaného normálu či ideálu krásy a estetického vnímání. Jejím posláním je zbavit člověka pocitu odlišnosti od jiných a vrátit mu narušenou sebedůvěru a sebevědomí. Jeden z nejvýznamnějších estetických chirurgů, primář MUDr. Karel Fahoun, DrSc., nazval estetickou chirurgii v přeneseném slova smyslu psychochirurgií. A každý, kdo se estetické chirurgii věnuje, může tento příměr jenom potvrdit.

Estetická chirurgie je obor, který přináší hodně radosti, ale často i zklamání. V každodenní praxi se setkáváme se situacemi, kdy s vnitřním uspokojením přijímáme výsledky své práce a současně probdíme noci v nejistém očekávání dnů následujících. Lze říci, že čím více má plastický chirurg odoperováno, tím méně je zatížen nejistotou dobrého výsledku. I proto zde platí nepsané pravidlo správné volby operatéra. Estetický chirurg by neměl provést technickou chybu při operování žádné kosmetické vady. Musí zvolit takovou strategii operace, jež pacientovi prospěje a neuškodí mu. A odmítnout ty pacienty, kteří operaci nepotřebují, a především ty s nereálnými očekáváními. Nikdy však nesmí ekonomický profit převážit nepotřebnost operace.

V estetické chirurgii by měla vždy platit zásada, že pooperační výsledek by měl být co nejpřirozenější, aby nikdo z pacientových blízkých nepoznal, že podstoupil operaci kosmetické vady, pokud o tom nebyl předem informován. To by mělo být respektováno u operací nosu, ale také obličeje, víček, rtů… Je rovněž důležité informovat pacienta, že úspěšnost či neúspěšnost operace nezávisí pouze na estetickém chirurgovi, ale že končený výsledek může ovlivnit řada okolností, které jsou nepředvídatelné a předem nezjistitelné. I přes některé komplikace v pooperačním průběhu můžeme jednoznačně potvrdit, že operace kosmetických vad přináší zvláště ženám velké uspokojení z pocitu jakéhosi znovunabytí v průběhu života ztraceného nebo vrozeně nevytvořeného sebevědomí.

Jan Měšťák

Krása

Jan Měšťák, Soňa Štroblová

Hodnocení krásy má ryze subjektivní charakter akaždý jedinec ji proto vnímá jinak. Proto žena, která není prvoplánově krásná, nás může oslovit více než jiné krásnější ženy, protože má pro nás charisma aosobní kouzlo. Libí se nám její držení těla ichůze, je vřelá, empatická, zkrátka okouzlující. Naproti tomu se častokrát setkáváme sženami, které příroda obdařila nevšední fyzickou krásou, pravidelností rysů, které však působí studeně až chladně apro nás nepřitažlivě. Žena musí mít bezesporu určité rysy krásy, aby se nám líbila. Apokud pro nás taková žena existuje, potom kpovýšení našeho prvního dojmu už pouze stačí, aby byla přiměřeně inteligentní, skromná, osobnostně pokorná ataké svým způsobem sebevědomá. Protože právě dostatečné sebevědomí dokresluje osobnost ženy. Osobnost, která nachází své uplatnění vprofesním, společenském iosobním životě. Anelze zde nepřipomenout také šarm ženy. Není to dokonalý make-up, tvář bez vrásek nebo luxusní róba, které ženu zdobí nejvíce. Je to zvláštní jiskra, osobní kouzlo, jedinečná přitažlivost. Šarm je důvod, proč muž dá přednost jedné ženě před mnoha dalšími.

Zpohledu plastického chirurga je jakýmsi nepsaným pravidlem, podpořeným chirurgickou praxí, že žena je mnohem citlivější azranitelnější na jakékoli nepříznivé projevy související skrásou jejího těla iobličeje než muž. Týká se to nejen některých vrozeně podmíněných vad, ale itělesných změn, které vznikly vprůběhu mateřství či pozdějším věku. Přesvědčivě to dokládá naprostá převaha žen, které jsou vyšetřovány vnašich ordinacích se žádostmi okorekce kosmetických vad, ve srovnání srelativně skrovným počtem vyšetřovaných mužů. Je až neuvěřitelné, jak žena po smysluplné operaci kosmetické vady vnitřně rozkvete, jak je najednou plná optimismu aelánu ajak její partnerský irodinný život nabývá zcela jiné dimenze. Ne nadarmo se oestetické chirurgii hovoří jako opsychochirurgii. Ato pro ženy platí dvojnásobně.

Vliv krásy na naši psychiku si uvědomovali již staří Asyřané, Egypťané, Řekové či Římané, ale ivelmi primitivní společnosti dovedly krásu rozpoznat avnímat. Touha po harmonii asymetrii existuje tak dlouho, jak dlouho existuje lidský rod. První primitivní vyobrazení ženy – Věstonická venuše – neoslavuje sice její krásu, ale spíše její plodnost, avšak itato 20 000 let stará soška je vytvořena velmi symetricky.

Kromě krásy vnější, fyzické, rozlišujeme učlověka také něco, čemu říkáme atraktivita. Nižší tvorové atraktivitu pravděpodobně nevnímají, jde spíše opudovou záležitost. Někteří lidé nejsou vyloženě krásní, apřesto jsou atraktivní. Mnoho lidí považuje za atraktivní například Barbru Streisandovou, Jean-Paul Belmonda, Davida Nivena ajistě icelou řadu dalších. Přitahují je svým výrazem, laskavostí, způsobem řeči, pohybu, svým projevem. Říkáme onich, že jsou přitažliví, že mají charisma, esprit, sex-appeal. Snad se utěchto lidí projevuje právě to, čemu říkáme krása vnitřní.

Oscar Wilde řekl: „Krása má tolik významů jako člověk nálad. Je symbolem symbolů.“ Může být ohromující, tajemná, nepopsatelná anezapomenutelná, ale také pomíjivá, pobuřující ačasto inemilosrdná. Je to abstraktní pojem, se kterým se potkáváme vmnoha oblastech lidského života. Vpostmoderním světě je krása každodenně diskutovaným tématem, je součástí rozhovorů ve veřejném iosobním životě apro svoji nedosažitelnost často bývá nejen radostí, ale itrápením. Vprůběhu času procházel obraz člověka několika etapami av různých obdobích svět vyznával krásu, která podléhala dobově přísným anekompromisním pravidlům, často vyjádřeným přesnými mírami. Charles Darwin napsal: „Kdyby byli všichni stejní, krása by neexistovala.“

Sociobiologové aevoluční psychologové často zdůrazňují, že navzdory proměnlivosti ideálu fyzické krásy existují napříč kulturními ahistorickými epochami vlastnosti, které jsou za krásné pokládány všeobecně. Tato skutečnost je podle biologů dokladem toho, že mezi určitými tělesnými znaky alidskou krásou existuje přirozené spojení. Svou teorii nazývají „evoluční teorií sexuální přitažlivosti“ azakládají ji na faktu, že fyzická krása je znakem dobrého zdraví, mládí aplodnosti. Vprocesu rozmnožování pak krása hraje reprodukční funkci tím, že mezi partnery vyvolává sexuální přitažlivost. Cit pro krásu se během evoluce lidského rodu stal vyvinutým mechanismem pro vyhledávání vhodného partnera nebo partnerky. Proto muže automaticky vzrušují ty části ženského těla, které signalizují plodnost, mládí azdraví. Ženy si naopak volí partnera nejen podle jeho zdraví, ale ischopnosti zaopatřit dobrý život pro ně ijejich potomstvo.

Cit pro krásu je společný všem lidem aje chápán jako jeden zvrozených instinktů. Stojí proto nad všemi historickými ikulturními změnami, které pouze modifikují její symetričnost asouměrnost. Vyvstává tak otázka, co by nám připadalo krásné, kdybychom mohli odmítnout kulturní konstrukt aobdivovali pouze zdravá amladá těla, nebo itěla stará, ale symetrická. Pokud bychom proto přijali základní předpoklad sociobiologie, že přirozeně preferujeme, atedy považujeme za krásná ta těla, která nesou znaky zdraví, síly aplodnosti, pak by naše současná společnost měla uctívat spíše těla plných aoblých tvarů, než ta příliš hubená ačasto vinou rozličných diet inemocná, jež nám prostřednictvím masmédií prezentuje současný módní průmysl.

Představa otom, co je krásné, se stále mění akaždá doba si vytváří svůj vlastní typ avlastní podobu toho, co považuje za krásné. Souvisí to vždy právě svšeobecně přijímaným způsobem života, hospodářskými ispolečenskými poměry anázorem každého jednotlivce. Jak píše Umberto Eco ve své knize Dějiny krásy: „Existují věci, které si zaslouží náš obdiv nezávisle na touze, již při setkání snimi zakoušíme.“ Aprávě proto, především díky zachovalým uměleckým dílům, můžeme historické pojetí krásy vrůzných zemích aobdobích uchopit apochopit.

Lidské tělo je dvoustraně relativně souměrné. Pro ověření tohoto tvrzení se koneckonců stačí podívat do zrcadla. Naše těla jsou vytvořena sneuvěřitelnou precizností amatematickou přesností. Například obličej je na milimetr přesně apravidelně rozdělen na stále se opakující poměry, ale každá polovina obličeje icelého těla, je lehce odlišná. Tyto odlišnosti však prakticky zpohledu celku nevnímáme, protože jsou pro nás zcela běžné. Ale pokud bychom například samostatně vyfotografovali pouze levou polovinu obličeje apro druhou polovinu využili zrcadlový obraz téže fotografie, nově vzniklý obličej by byl zcela odlišný od obličeje původního.

Krása vprůběhu věků

Jan Měšťák, Soňa Štroblová

Čas nelze předběhnout, ikdyby se nám to často velmi líbilo ahodilo.

Jan Marek

Rozličné kultury, odlišné zvyky

Soňa Štroblová

Skotu se vždycky zdá, že za řekou je tráva šťavnatější.

tamilské přísloví

Mužská krása

Soňa Štroblová

Krásy je potřeba na svatbě, rozumu každý den.

tamilské přísloví