Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Christoph Schulz

Stop době plastové!

Život bez plastů je snadnější, než si myslíte

Přeloženo z německého originálu knihy Christopha Schulze Plastikfrei für Einsteiger, vydaného nakladatelstvím mvg Verlag, Mnichov, Německo, 2019.

First published as „Plastikfrei für Einsteiger“ by Christoph Schulz. © 2019 by mvg Verlag, Muenchner Verlagsgruppe GmbH, Munich, Germany. www.mvg-verlag.de.

All rights reserved.

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401

www.grada.cz

jako svou 7547. publikaci

Překlad Tomáš Mach

Odpovědná redaktorka Mgr. Dagmar Pilařová

Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková

Formát ePub Štěpán Böhm

Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner

Fotografie Christoph Schulz, kromě: str. 15 – Daniela Bielfeld,

str. 61, 65, 115 – bezobalový obchod Fräulein Lose ve Freisingu

Ilustrované ikonky Zuzana Böhmová

Počet stran 120

První vydání, Praha 2020

Vytiskla tiskárna TNM Print s.r.o.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2020

ISBN 978-80-271-1508-2 (ePub)

ISBN 978-80-271-1507-5 (pdf)

ISBN 978-80-271-2925-6 (print)

Pro všechny lidi, kteří se dívají dopředu

a chtějí po sobě zanechat svět v lepším stavu,

než v jakém byl, když na něj přišli.

O autorovi

Christoph Schulz je ekologický podnikatel a společně se svými přáteli bojuje proti zamořování životního prostředí plastovým odpadem. Jako vystudovaný bankovní úředník a specialista na online marketing spojuje v projektu CareElite – Be Natural Change své odborné znalosti s vášní pro ochranu životního prostředí. Od roku 2017 se stále více lidí přidává k jeho myšlence zbavit svět plastového odpadu.

Na jeho blogu www.careelite.de najdete novinky týkající se přirozeného života bez plastů.

PŘEDMLUVA

„Řekni mi, babi, čím jste si vlastně dříve čistili zuby?“ – „Přece dřevěným kartáčkem,“ odpověděla mi babička s naprostou samozřejmostí. Byl jsem překvapený. Rozhovor, který vypadá, jako bych se s babičkou bavil, když mi bylo deset, proběhl zhruba před dvěma lety a mně tenkrát bylo 27 let. A mít zubní kartáček ze dřeva rozhodně nebyla samozřejmost. Příčina, proč jsem s touto otázkou přišel až takhle pozdě, vězela pouze a jen ve mně. Univerzálně používané plasty jsem do té doby vnímal výhradně skrz jejich dokonalost a užitečnost, ani trochu jsem o nich nepochyboval. Nyní se ale zhluboka nadechnu a začnu pěkně popořadě.

Když mě v roce 1988 máma přivedla na svět, ocitl jsem se přímo uprostřed „doby plastové“. Lékaři mě drželi v jednorázových plastových rukavicích a pupeční šňůru mi přestřihli nůžkami se zelenou plastovou rukojetí. Táta si v igelitové tašce přinesl laskominu na zklidnění nervů – čokoládu, která byla dvakrát, možná i třikrát zabalená v různých plastových obalech. Mnohostranné plasty zažívaly v osmdesátých letech 20. století skutečný boom, a to nejenom v nemocnicích. Kdepak: plasty byly a jsou úplně všude. Zatímco dříve se ještě v mnoha vesnicích mohly nepoužitelné plasty zahrabávat do země, dnes nám již přerůstají přes hlavu – a to nikoli jen u nás, nýbrž všude ve světě. Plasty totiž nejsou biologicky odbouratelné a zůstávají s námi navěky.

Potvrdil mi to zážitek z cesty po Srí Lance, který se mi zaryl hluboko do paměti: Po hodině surfování na jihu ostrova jsem se šel projít několik kilometrů podél vody. Již při surfování jsem narazil na jeden či dva plastové kelímky, při procházce po pláži jsem si ale musel nevěřícně promnout oči. Na písečné pláži vlny převalovaly sem a tam neuvěřitelné množství plastových láhví, kelímků, polystyrenových krabiček a plenek spolu s uhynulými rybami a ptáky. Tento obraz zkázy byl stejně nesnesitelný jako zápach, který ho doprovázel. Mezi vyhozenými jednorázovými obaly jsem objevil i plastovou láhev, která byla stará minimálně 20 let. Její přibližný věk totiž prozradilo vytištěné datum spotřeby. Trochu vybledlé, ale přesto stále dobře čitelné. Na jejím dlouhém průhledném hrdle stálo: Spotřebujte do 18. 5. 1986. V tu chvíli mi to došlo: „Plasty vydrží věčně.“

To byl pro mě rozhodující podnět, abych vypověděl válku nesmrtelnému plastovému odpadu. Přišel jsem, viděl jsem a zjistil jsem. Už jsem nemohl dál stát stranou. Film Plastic Planet od Wernera Booteho byl pro mě tou příslovečnou ránou do palice, po které se mi v hlavě rozsvítilo. Kdyby plasty existovaly již ve středověku, mohl bych na pláži klidně najít plastovou láhev s datem spotřeby do konce roku 1568. Neboť zhruba 500 let trvá, než se běžná plastová láhev rozpadne v moři v důsledku omílání a působení slané vody, větru a vln na neviditelné částečky plastu, tzv. mikroplasty. S každým slovem, které jsem si přečetl, slyšel či zapsal o tolik opěvovaných plastech, jsem čím dál více poznával jejich úskalí. Uvědomil jsem si, že sám jsem dosud plasty používal nadměrně, a tím jsem byl součástí problému. Rozhodl jsem se proto, že se budu podílet na řešení – pokusím se žít bez plastů, jak to jen půjde.

O dva roky později jsem napsal tuto knihu, abych se s ostatními podělil o své čerstvě nabyté vědění a poznatky, a to v podobě jednoduchého programu, který vás v několika málo krocích naučí žít bez plastů. Nebylo to tak, že bych se vzdal peněz, odešel žít do lesů a toulal se bosky krajinou. Jsem úplně normální a otevřený člověk a čestný podnikatel, kterému příroda leží na srdci. Chtěl bych pomoci motivovat lidstvo, aby postupně a s co nejmenšími náklady začalo redukovat svůj plastový odpad. Nejde mi o to plasty zcela vymýtit. Právě naopak: mým cílem je nalézt chytrý způsob zacházení se skutečně užitečnými plasty a ty zbytečné a neužitečné nahradit ekologickými alternativami. Jen tak totiž můžeme přispět k tomu, že naše planeta bude obyvatelná i pro budoucí generace.

POHLED ZA OPONU

Skoro se až nechce věřit, jak moc nám oslňující výhody plastů po více než půl století bránily jasnému pohledu na věc. Tváří vtvář běžnému plastovému kelímku jsem si uvědomil, do jaké pochybné situace jsme se nechali vmanévrovat: Zomezených zásob země čerpáme ropu apřepravujeme ji do rafinerií, kde ji náročným procesem přeměňujeme na plastové kelímky, jež se vbalení po 50kusech dodají prodejci. Ten je prodává za nepatrný peníz, aby pak při nejbližším grilování spřáteli skončily po pěti locích přeslazené limonády vodpadkovém koši hned vedle plastových talířů aplastových vidliček. Místo toho bychom mohli jednoduše vzít skleničku, po skončení akce ji umýt apoužít zase příště.

Vyplatí se použít tu atam vlastní představivost ke kritickému prozkoumání našeho nevědomě nacvičeného, aproto pro nás zdánlivě správného jednání. Nahlédneme-li za oponu, uvidíme, co se nám mnoho představitelů politiky aplastikářského průmyslu snaží co nejdéle tajit– asice dopady našeho nezřízeného konzumu na naši planetu.

Předkrájená rajčata vplastovém balení za utopickou cenu 100Kč nebo pomeranče vplastové síťce, ke které navíc dostaneme mikrotenovou tašku zdarma– míra naší pohodlnosti roste stejně jako náš stres amy si chceme ušetřit čas anámahu.

Zvýrobků denní potřeby shromáždíme hory zbytečného plastového odpadu, se kterým se pak mnohdy opět setkáme vpřírodě. Častěji bychom se však měli dívat za oponu, být chytří avyhýbat se používání plastů. Rajčata si snad ještě zvládneme nakrájet apomeranče nemusíme kupovat vplastové síťce, vždyť si je můžeme nabrat přímo zbedny! Touto knihou vám chci vklidu apostupně odhrnout oponu, aby vám nic nebránilo ve výhledu na plastový svět.

Na plážích najdeme plasty všech barev itvarů, například tento závěsný košíček do WC.

Plastový odpad

Plastový odpad je jako otravný host na slavnostní večeři– vyrušuje ajen tak nezmizí. Vypadá ošklivě aje poměrně silně cítit. Když to shrnu, tak plastový odpad je všechno možné, jen ne sexy. Jen velice málo plastů na jedno použití, ze kterých se vyrábějí například krabičky na prodávané hotové saláty nebo kelímky na kávu, lze recyklovat kvůli rozdílným materiálům ašpatnému třídění odpadu.

Plastový odpad se dostane do moře, kde se pomalu rozkládá na prakticky neviditelné nebezpečné mikroplasty.

Ve většině velkých středoevropských měst se plastový odpad téměř každý den odváží. Uf, tak to je štěstí, pomyslíte si– sejde zočí, sejde zmysli. Teď si ale představte, že budete celý rok skladovat plastové odpady doma ve svém pokoji. Jak velkou horu plastů myslíte, že navršíte za rok? To vám mohu říct přesně. Například každý Němec vyprodukuje průměrně 37 kg plastového odpadu ročně. Ve vašem pokoji by tedy stálo přibližně 20 plných velkých pytlů sprázdnými láhvemi od mycích prostředků, vymačkaných tub od zubních past, zasmrádlých obalů od sýrů, nepotřebných mikrotenových tašek amnoho dalších zbytečných obalů zdomácnosti.

Plná popelnice čeká na popeláře.

Všechno do jedné popelnice

Co smí dovnitř aco ne

Obyčejný sáček zplastu– co přesně jsou ale plasty zač?

Základní informace oplastech

Co je to vlastně plast? Pokud člověk není náhodou zrovna chemik, pak na tuto otázku většinou odpoví „ééé“, „hmm... plast“, „pff, to je dobrá otázka“, „to si musím vygooglit“. Kdo však chce vyhrát vboji proti plýtvání plasty vběžném životě, měl by znát alespoň základní fakta.

Co jsou to vlastně plasty?

Výhody anevýhody

Jak se plasty recyklují?

Život bez plastů

Ateď vy...

Co jsou to vlastně plasty?

Table of Contents

O autorovi

PŘEDMLUVA

POHLED ZA OPONU

Plastový odpad

Všechno do jedné popelnice

Co smí dovnitř a co ne

Základní informace o plastech

Co jsou to vlastně plasty?

Výhody a nevýhody

Jak se plasty recyklují?

Život bez plastů