Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

JUDr. Lucie Josková Ph.D., LL.M., Mgr. Ing. Markéta Pravdová, JUDr. Eva Dvořáková

(Na předchozích vydání knihy se podíleli Mgr. Jan Šafránek, Ing. Pěva Čouková, Mgr. Pavel Pravda)

Nová společnost s ručením omezeným

Právo – účetnictví – daně

4. aktualizované vydání

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00  Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 7 947. publikaci

Realizace obálky Vojtěch Kočí

Sazba a zlom Jan Šístek

Formát ePub Jan Šístek

Odborná redaktorka Ing. Michaela Průšová

Počet stran 288

Čtvrté vydání, Praha 2021

Vytiskla Tiskárna V Ráji, s. r. o.

© Grada Publishing, a.s., 2021

ISBN 978-80-271-4117-3 (ePub)

ISBN 978-80-271-4116-6 (pdf)

ISBN 978-80-271-3017-7 (print)

I.Obecně o společnosti s ručením omezeným

Společnost s ručením omezeným je jednou z možných právních forem, které lze využít pro podnikání v České republice. Jedná se o obchodní korporaci – obchodní společnost, která je řazena mezi společnosti kapitálové. Její základní výhodou je omezené ručení společníků za dluhy společnosti a flexibilní úprava, která společníkům umožňuje vytvořit společnost podle svých potřeb.

1.Obchodní korporace

Korporace je právnická osoba, která je tvořena společenstvím osob (§ 210 zákona č. 89/2012 Sb., občanského zákoníku, dále též jen „OZ“). Zákon o obchodních korporacích (zákon č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech, dále též jen „ZOK“) zavádí nový pojem – obchodní korporace, kterými rozumí obchodní společnosti a družstva (§ 1 odst. 1 ZOK).

Obchodními společnostmi (dále hovoříme jen o společnostech) jsou veřejná obchodní společnost, komanditní společnost, společnost s ručením omezeným, akciová společnost, evropská společnost a evropské hospodářské zájmové sdružení.

U společností dále zákon o obchodních korporacích rozlišuje mezi společnostmi osobními a kapitálovými. Rozhodující pro toto rozlišení je skutečnost, zda je v popředí zájmu osobní účast (odborné schopnosti, vlastnosti apod. společníka) nebo kapitálová účast (tj. vklad) společníků; pro kapitálové společnosti je typické absentující (příp. omezené) ručení společníků za dluhy společnosti. Mezi osobní společnosti zákon řadí veřejnou obchodní společnost a komanditní společnost a mezi společnosti kapitálové společnost s ručením omezeným a akciovou společnost (§ 1 odst. 2 ZOK). Ve skutečnosti je toto dělení umělé, neboť i u osobních společností (konkrétně u komanditní společnosti) je významný vklad společníka (srov. vklad komanditisty u komanditní společnosti) a u kapitálových společností (zejména společnost s ručením omezeným) osobní kvality společníků. Tuto skutečnost zachycuje schéma na následující straně.

Za společnosti jsou považovány i tzv. nadnárodní formy – evropská společnost a evropské hospodářské zájmové sdružení. Jedná se o společnosti, které primárně reguluje evropské právo [evropské nařízení č. 2157/2001, o statutu evropské společnosti (SE), respektive evropské nařízení č. 2137/85, o zřízení Evropského hospodářského zájmového sdružení (EHZS)], a jež tak znají všechny členské státy EU.

Družstvem se podle zákona o obchodních korporacích rozumí družstvo a evropská družstevní společnost (jedná se o nadnárodní formu družstva, pro kterou se primárně použije evropské nařízení č. 1435/2003, o statutu evropské družstevní společnosti). Ač mají družstva některé společné znaky s obchodními společnostmi (vytvářejí například základní kapitál), v řadě aspektů se liší (typická je otevřenost družstva, tj. možnost nabývat a pozbývat členství bez nutnosti měnit stanovy, či účel, kterým je primárně podpora svých členů) a tvoří tak vedle společností zvláštní skupinu obchodních korporací.

2.Charakteristické znaky společnosti s ručením omezeným

Společnost s ručením omezeným je tradičně řazena mezi kapitálové společnosti (viz také výslovně § 1 odst. 2 ZOK). To znamená, že v popředí zájmu je vklad společníka, nikoliv jeho osobní kvality. V praxi ovšem osobnost společníka často hraje značnou roli a společnost s ručením omezeným se tak v některých aspektech přibližuje společnostem osobním. Velmi často jsou například společníci zároveň jednateli společnosti, společenská smlouva výrazně omezuje (či dokonce vylučuje) převod podílu, popř. ukládá společníkovi povinnost podílet se na činnosti společnosti, například povinnost pro společnost pracovat za využití svých osobnostních, odborných kvalit atd.

Typickými znaky společnosti s ručením omezeným jsou:

• Omezené ručení společníků – Společníci ručí za dluhy společnosti pouze v rozsahu, v jakém nesplnili vkladové povinnosti podle stavu zapsaného v obchodním rejstříku v době, kdy byli věřitelem vyzváni k plnění (§ 132 odst. 1 ZOK). Jakmile tedy všichni společníci splatí svůj vklad a toto úplné splacení všech vkladů je zapsáno do obchodního rejstříku, společníci za dluhy společnosti za trvání společnosti nikterak neručí. Výjimkou je případné ručení společníků jako vlivných osob v případě, že společnost není v důsledku ovlivnění schopna dluhy plnit (§ 71 odst. 3 ZOK) a možné ručení společníka fakticky se nacházejícího v postavení jednatele, byť jím není (tzv. faktický vedoucí, § 62 ZOK ve spojení s § 159 odst. 3 OZ). Pokud ovšem některý ze společníků vklad nesplatil nebo správný rozsah splacení vkladu není zapsán do obchodního rejstříku a věřitel se nemůže domoci plnění svého dluhu na společnosti, může požadovat plnění po kterémkoliv ze společníků (byť by daný společník svůj vklad již splatil). Podmínkou pro řádné uplatnění plnění po společníkovi je skutečnost, že věřitel nejdříve neúspěšně písemně vyzval společnost k plnění (výjimkou jsou případy, kdy věřitel nemůže výzvu uskutečnit nebo je nepochybné, že dlužník dluh nesplní, § 2021 odst. 1 OZ). Rozsah je omezen výší nesplněných vkladů všech společníků, přičemž rozhodující je zápis v obchodním rejstříku v okamžiku dojití výzvy k plnění společníkovi. Krom toho společník ručí za dluhy zaniklé společnosti (podrobně viz část sedmá).

• Základní kapitál – Tradiční (a podle zřejmě převažujícího názoru již překonaná) funkce základního kapitálu jako „jistoty“ pro věřitele, která má kompenzovat omezené ručení společníků, je v zákoně o obchodních korporacích zásadně oslabena. Podle § 142 odst. 1 ZOK může vklad – a u jednočlenné společnosti tedy i základní kapitál – odpovídat 1 Kč. Přesto společnost s ručením omezeným i nadále základní kapitál povinně vytváří [§ 146 odst. 1 písm. f) ZOK]. Jeho minimální výše však může odpovídat počtu společníků (přesněji počtu podílů, pokud by měl některý ze společníků více podílů) vynásobených jednou korunou. K základnímu kapitálu více viz část druhá.

• Omezený počet společníků a omezená převoditelnost podílů – Byť zákon počet společníků nikterak neomezuje, mají společnosti s ručením omezeným typicky úzký okruh společníků. Tito společníci jsou také velmi často zároveň jednateli společnosti a podílejí se tak aktivně na činnosti společnosti. S omezeným počtem společníků souvisí i omezení, či dokonce vyloučení převoditelnosti podílů na jiné osoby (§ 207, 208 ZOK).

• Flexibilita a relativní jednoduchost úpravy – Zákon přenechává společníkům značné možnosti při formování konkrétního uspořádání společnosti a jejich práv a povinností. To je zřejmé například z ustanovení o společenské smlouvě. Úprava je přitom ve srovnání s úpravou akciové společnosti jednoduší a méně přísná. Tato flexibilita a relativní jednoduchost však zároveň klade zvýšené nároky na společníky v tom směru, aby věnovali přípravě společenské smlouvy dostatečnou pozornost.

3.Právní úprava

a) Stav do 31. 12. 2013

Do 31. 12. 2013 byla společnost s ručením omezeným upravena v obchodním zákoníku (zákon č. 513/1991 Sb., obchodní zákoník, též jen „ObchZ“). Nevýhodou úpravy byla zejména aplikovatelnost části ustanovení určených pro akciové společnosti i na tuto právní formu (například § 196a ObchZ upravující pravidla vnitřního obchodování).

b) Stav od 1. 1. 2014

Společnost s ručením omezeným je nyní upravena zejm. (pomineme-li zvláštní předpisy) v zákoně o obchodních korporacích. Část relevantní úpravy nicméně nalezneme také v občanském zákoníku, který obsahuje obecnou úpravu právnických osob. Nová úprava společnosti s ručením omezeným tak bude mít čtyři vrstvy:

1.

OZ

Právnické osoby – Obecná ustanovení (§ 118–209)

Např. firma, povinnost jednat s péčí řádného hospodáře, zrušení a likvidace

2.

OZ

Právnické osoby – Korporace – Obecně o korporacích (§ 210–213)

Např. povinnost loajality společníka

3.

OZ

Právnické osoby – Korporace – Spolek (§ 214–302)

Podle § 3 odst. 1 ZOK se ustanovení OZ o spolcích použijí, jen stanoví-li tak ZOK výslovně. Jedná se zejména o úpravu vyloučení společníka v prodlení, neplatnost usnesení valné hromady a právo na přiměřené zadostiučinění.

4.

ZOK

Obchodní korporace – Obecná ustanovení (§ 1–94), Společnost s ručením omezeným (§ 132–242)

Nevýhodou nastíněné koncepce právní úpravy je skutečnost, že není soustředěna do jednoho právního předpisu, ale do dvou zákonů, které navíc na sebe vzájemně odkazují, a to někdy i opakovaně. To může ve svém důsledku způsobovat určitou nepřehlednost pro čtenáře a uživatele.

Je-li problematika upravena jak v občanském zákoníku, tak v zákoně o obchodních korporacích, platí, že speciální úprava (tj. ustanovení zákona o obchodních korporacích o společnosti s ručením omezeným, popřípadě obecná ustanovení zákona o obchodních korporacích vztahující se na všechny obchodní korporace) má přednost před úpravou obecnou (obsaženou v občanském zákoníku). Je nicméně třeba uvést, že v některých případech je obtížné rozhodnout, která z paralelních úprav má postavení úpravy speciální a má tedy při aplikaci přednost.

Níže uvádíme přehled ustanovení zákona o obchodních korporacích a občanského zákoníku, kde je zejména upravena uvedená problematika:

Problematika

Právní úprava ZOK/OZ

Poznámky

Založení a vznik společnosti

§ 122–126 OZ

§ 8–10 ZOK

§ 146–148 ZOK

Společnost se zakládá právním jednáním ve formě notářského zápisu a vzniká zápisem do obchodního rejstříku.

Jednání společnosti před zápisem do obchodního rejstříku

§ 127 OZ

Jednat za společnost lze ještě před jejím vznikem.

Neplatnost společnosti

§ 128–131 OZ

§ 92 ZOK

Po vzniku společnosti nelze určit, že nevznikla, ale zásadní vady při zakládání mohou způsobit její neplatnost. Po prohlášení za neplatnou vstupuje společnost do likvidace.

Vklad, základní kapitál

§ 15–30 ZOK

§ 142–145 ZOK

Společnost vytváří povinně základní kapitál, byť jeho minimální výše není stanovena.

Podíl (vč. podílu na zisku a podílu na likvidačním zůstatku)

§ 31–43 ZOK

§ 133 ZOK

§ 135–138 ZOK

Účast společníka ve společnosti je označena jako podíl. S podílem lze spojit různá práva a povinnosti a vytvořit tak zvláštní druhy podílů. Základními majetkovými právy společníka, která z podílu vyplývají, jsou právo na podíl na zisku a právo na podíl na likvidačním zůstatku.

Firma

§ 132–135 OZ

§ 423–428 OZ

§ 132 odst. 2 ZOK

Firma je jméno, pod kterým je společnost zapsána v obchodním rejstříku. Její součástí je dodatek o právní formě společnosti (například „s. r. o.“).

Sídlo

§ 136–137 OZ

§ 429 OZ

Sídlo je místem, kde veřejnost může se společností vstupovat v kontakt. V zakladatelském právním jednání je možno uvést pouze název obce.

Jednatel

§ 151–165 OZ

§ 5 ZOK

§ 44 odst. 3, 5 ZOK

§ 46–47 ZOK

§ 51–69 ZOK

§ 194–199 ZOK

Statutárním orgánem společnosti je jeden nebo více jednatelů. Jednatel zastupuje společnost, zajišťuje obchodní vedení a vykonává i zbytkovou působnost (tj. vše, co nespadá do působnosti valné hromady nebo jiného orgánu společnosti).

Valná hromada

§ 44 odst. 1 ZOK

§ 45 ZOK

§ 48 ZOK

§ 167–193 ZOK

§ 245, 258–261 OZ

Nejvyšším orgánem společnosti je valná hromada, která rozhoduje o klíčových záležitostech společnosti. Jejími členy jsou všichni společníci.

Dozorčí rada

§ 201 ZOK

Dozorčí rada se zřizuje dobrovolně. Jejím hlavním úkolem (je-li zřízena) je kontrola činnosti jednatelů.

Postavení společníka

§ 212 OZ

§ 150–166 ZOK

Základní povinností společníka je povinnost loajality. Další povinností je vkladová povinnost, případně povinnosti vymezené společenskou smlouvou. Mezi klíčová práva patří právo na podíl na zisku a právo účastnit se valné hromady a hlasovat na ní.

Změny výše základního kapitálu

§ 216–240 ZOK

Základní kapitál společnosti lze zvýšit či snížit jen přesně definovaným postupem.

Zrušení a likvidace společnosti

§ 168–173 OZ

§ 187–209 OZ

§ 93–94 ZOK

§ 241–242 ZOK

Zánik společnosti je dvoufázový – nejdříve dochází k zrušení a teprve výmazem z obchodního rejstříku společnost zaniká. Mezi zrušením a zánikem pravidelně dochází k likvidaci (zpeněžení majetku a vyrovnání dluhů společnosti).

Jednočlenná společnost

§ 11–14 ZOK

Společnost může založit i jen jediný společník, popřípadě mohou být všechny podíly postupně soustředěny v rukou jediného společníka.

Koncernové právo

§ 71–91 ZOK

Koncernové právo řeší důsledky jednorázového i trvalého ovlivňování společnosti k jejímu neprospěchu.

Občanský zákoník a zákon o obchodních korporacích se bez dalšího použije pouze na společnosti, které vznikly (tj. byly zapsány do obchodního rejstříku) po 1. 1. 2014. Společnosti vzniklé do 31. 12. 2013 si mohou zvolit, zda se podřídit nové úpravě jako celku, nebo se i nadále řídit také obchodním zákoníkem (viz níže bod 5).

4.Novela zákona o obchodních korporacích z roku 2020

V roce 2020 byla přijata novela zákona o obchodních korporacích (zákon č. 33/2020 Sb.); vedle zákona o obchodních korporacích došlo i k novele řady dalších předpisů, např. občanského zákoníku, rejstříkového zákona apod. S účinností od 1. 1. 2021 se tak výrazným způsobem změnila úprava obchodních společností, a tedy i společnosti s ručením omezeným.

a) Změny provedené novelou

Novela zasáhla do všech oblastí úpravy společnosti s ručením omezeným. Níže je uveden stručný přehled nejvýznamnějších změn s tím, že o jednotlivých změnách (i těch níže nevypočtených) je pojednáno na příslušných místech této publikace.

Od 1. 1. 2021 dochází u společnosti s ručením omezeným zejména k následujícím změnám:

• Zjednodušení splácení peněžitých vkladů – Pokud souhrn všech peněžitých vkladů dosáhne nejvýše 20 000 Kč, není nutné vklad splácet na zvláštní účet u banky (§ 23 odst. 2 ZOK). V praxi to znamená, že u „nízkokapitálových“ společností není třeba zřizovat zvláštní účet (což zakládání prodlužovalo a prodražovalo), ale vklad je možné složit v hotovosti přímo správci vkladů, např. notáři.

• Úprava práva na podíl na zisku a jiných vlastních zdrojích – Novela výslovně upravila pravidla pro rozdělování a výplatu jiných vlastních zdrojů (až na výjimky jsou totožná s pravidly upravujícími zisk). Výslovně je upraveno, že účetní závěrka je způsobilým podkladem pro rozdělení zisku (a jiných vlastních zdrojů) po celé účetní období (§ 34 odst. 1 ZOK). Nově je možné zisk (jiné vlastní zdroje) rozdělit pouze v případě dostatku distribuovatelného vlastního kapitálu (§ 40 odst. 1 ZOK). Výplatu je i nadále možné provést pouze při splnění testu insolvence, nově jsou ovšem upraveny důsledky jeho nesplnění (§ 40 odst. 4 ZOK). Zakotven je zákaz poskytovat bezúplatné plnění společníkům a osobám blízkým (s výjimkami, § 40 odst. 5 ZOK); cílem je zamezit obcházení pravidel pro výplatu zisku (jiných vlastních zdrojů). Nově se neoprávněně vyplacený podíl na zisku vrací, a to bez ohledu na dobrou víru společníků (§ 35 odst. 1 ZOK ve znění do 31. 12. 2020 byl vypuštěn bez náhrady).

• Právnická osoba jako jednatel (člen dozorčí rady) – Je-li členem voleného orgánu (tj. jednatelem, členem dozorčí rady či členem jiného orgánu zřízeného společenskou smlouvou, nikoliv však valné hromady) právnická osoba, musí zmocnit jednu konkrétní fyzickou osobu, aby ji v orgánu zastupovala. Neučiní-li tak, funkce právnické osobě zanikne (§ 46 odst. 3–8 ZOK). Cílem nové úpravy je zvýšit transparentnost tak, aby vždy bylo možné dohledat konkrétní fyzickou osobu, která právnickou osobu zastupuje, a takovou osobu případně volat k odpovědnosti.

• Faktický/stínový vedoucí – Povinnosti uložené členům volených orgánů (tj. zejm. povinnost postupovat s péčí řádného hospodáře a důsledky jejího porušení) se vztahují rovněž na osoby, které sice formálně členem voleného orgánu nejsou, avšak fakticky se tak chovají (§ 62 ZOK). Příkladem může být bývalý jednatel, který i po zániku funkce postupuje jako by stále jednatelem byl, anebo společník, jenž reálně rozhoduje o záležitostech společnosti namísto jednatele, např. se účastní jednání s obchodními partnery a rozhoduje, zda smlouva bude uzavřena, příp. za jakých podmínek.

• Vyloučení z výkonu funkce, tzv. diskvalifikace – Novela provedla úpravy ve vyloučení z výkonu funkce (§ 63–65 ZOK). Soud rozhodne o vyloučení z výkonu funkce jednatele v případě, že jednatel opakovaně nebo závažně (do 31. 12. 2020 opakovaně a závažně) porušil své povinnosti při výkonu funkce anebo že mu byla uložena sankce při úpadku společnosti. Délku diskvalifikace určí soud podle okolností konkrétního případu a může dosáhnout až tří let (dosud byla pevně určena jako tříletá). Diskvalifikovat je možné mj. i faktického/stínového vedoucího či osobu v obdobném postavení (např. likvidátora), § 69 ZOK.

• Sankce při úpadku společnosti – Pokud jednatel přispěl porušením svých povinností k úpadku společnosti, může mu insolvenční soud na návrh insolvenčního správce uložit (i) povinnost vydat do majetkové podstaty prospěch, který obdržel za výkon funkce od společnosti až za dva roky zpětně a (ii) povinnost poskytnout do majetkové podstaty plnění až do výše rozdílu mezi souhrnem dluhů a majetku společnosti (§ 66 ZOK). Povinnost vydat prospěch od společnosti (tzv. claw-back) byla zpřesněna (do 31. 12. 2020 v § 62 ZOK), povinnost poskytnout do majetkové podstaty plnění nahradila problematické ručení za dluhy společnosti (do 31. 12. 2020 v § 68 ZOK). Tyto sankce je možné uložit mj. i faktickému/stínovému vedoucímu či osobě v obdobném postavení (např. likvidátorovi), § 69 ZOK.

• Podíly bez hlasovacího práva – Po novele je jisté, že je možné vydat podíly, se kterými není spojeno hlasovací právo (§ 135 odst. 3, 4 ZOK).

• Podíly s vysílacím právem – S podílem je možné spojit právo jmenovat jednatele a takto jmenované osoby z funkce odvolat (§ 194a ZOK). Právo jmenovat jednatele tak nemusí být nadále pouze v rukou valné hromady, ale může příslušet jednotlivým společníkům.

• Působnost valné hromady – Do působnosti valné hromady vždy patří i udělování zásad a pokynů jednateli (§ 195 odst. 2 ZOK). Valná hromada tak může určovat zejména strategické a koncepční pokyny a jednatel je povinen se takovými pokyny řídit. Valná hromada nicméně nesmí zasahovat do obchodního vedení. Nově je potřeba souhlas valné hromady s převodem či zatížením části jmění, pokud by to znamenalo podstatnou změnu skutečného předmětu podnikání společnosti [§ 190 odst. 2 písm. i) ZOK]. Požadavek souhlasu s převodem nebo zatížením části jmění nahradil povinnost souhlasu s převodem části závodu, jehož vymezení bylo sporné.

• Účast třetích osob na valné hromadě – Se společníkem může být na valné hromadě přítomna i jedna jím určená osoba, např. advokát či daňový poradce. Společenská smlouva může právo společníka přivést na valnou hromadu další osobu vyloučit (§ 168 odst. 3 ZOK). Třetí osoba určená společníkem se nicméně bude moci valné hromady účastnit až po 1. 1. 2023, ledaže společenská smlouvu upraví přítomnost třetích osob na valné hromadě dříve (přechodná ustanovení, bod č. 11).

• Protest proti usnesení valné hromady – Chce-li se společník dovolávat neplatnosti usnesení valné hromady, musí proti takovému usnesení podat odůvodněný protest, tj. určit, z jakých důvodů považuje usnesení za vadné. Povinnost odůvodnit protest ze zákona ve znění účinném do 31. 12. 2020 nevyplývala, byla nicméně dovozována literaturou a judikaturou. Bez protestu je možné domáhat se neplatnosti usnesení valné hromady pouze v případě, že společník protest nepodal za závažného důvodu; takovým důvodem není automaticky nepřítomnost na valné hromadě. Společenská smlouva může nově vyloučit, aby protest byl podmínkou dovolání se neplatnosti usnesení valné hromady (§ 192 ZOK).

• Hlasování na valné hromadě – Společenská smlouva může vymezit další důležité důvody, kdy společník nesmí na valné hromadě hlasovat [§ 173 odst. 1 písm. e) ZOK].

• Rozhodování valné hromady per rollam – Má-li valná hromada přijmout mimo zasedání (per rollam) usnesení, které musí být osvědčeno notářským zápisem (např. rozhodnutí o změně společenské smlouvy), je třeba dvojí součinnost notáře. Formu notářského zápisu musí mít (i) návrh rozhodnutí per rollam a dále je třeba vyhotovit (ii) osvědčení procesu rozhodování per rollam (§ 175 odst. 3 ZOK).

• Povinnost uchovávat zápisy z jednání valné hromady – Společnosti jsou povinny uchovávat po celou dobu své existence zápisy z jednání valné hromady včetně příloh i podklady k rozhodování per rollam. Tato povinnost trvá dalších 10 let po zániku společnosti; uchování zajistí právní nástupce (zanikne-li společnost s právním nástupcem), nebo likvidátor či insolvenční správce (pokud společnost zanikne bez právního nástupce), § 158a OZ.

• Zrušení společnosti pro neukládání účetních závěrek do sbírky listin – Soud rozhodne o zrušení společnosti bez likvidace v případě, že společnost neuloží po dvě po sobě jdoucí účetní období účetní závěrku do sbírky listin a zároveň se společnosti nedaří doručit výzvu k nápravě (§ 105a ZVR).

b) Co je třeba učinit?

• Společnosti jsou povinny přizpůsobit společenskou smlouvu nové úpravě a doručit aktuální znění do sbírky listin, a to do 1. 1. 2022. Pokud společenská smlouva obsahuje ustanovení, která odporují kogentním ustanovením účinným po 1. 1. 2021, pozbývají tato ustanovení závaznosti ke dni účinnosti novely, tj. nadále není podle takových ustanovení možné postupovat a použije se zákonná úprava.

• Ve společenské smlouvě je tak třeba upravit následující:

– Označení podílů – Pokud společenská smlouva připouští, aby společník vlastnil více podílů (§ 135 odst. 2 ZOK), je ve společenské smlouvě třeba jednotlivé podíly označit, např. písmeny či čísly.

– Název druhu podílu – Upravuje-li společenská smlouva více druhů podílů, je třeba každý druh podílu označit názvem (např. prioritní podíl, podíl s vícenásobnými hlasovacími právy apod.) a vymezit, jaká práva a povinnosti jsou s ním spojené. Lze soudit, že v praxi je takové vymezení ve většině společenských smluv již zakotveno.

• Je-li členem voleného orgánu právnická osoba, je tato právnická osoba povinna do 1. 4. 2021 zmocnit jednu konkrétní fyzickou osobu, která splňuje předpoklady pro výkon funkce člena voleného orgánu, a tuto osobu zapsat do obchodního rejstříku. Pokud tuto povinnost právnická osoba nesplní, její funkce ve voleném orgánu zanikne (přechodná ustanovení, bod č. 5).

• Nechtějí-li společníci připustit účast třetích osob na valné hromadě, musí do 1. 1. 2023 ve společenské smlouvě určit, že valné hromady se nemůže účastnit třetí osoba určená společníkem (tj. vyloučit aplikaci § 168 odst. 3 ZOK), příp. stanovit podmínky pro účast takových osob (přechodná ustanovení, bod č. 11).

5.Co se společnostmi, které vznikly do 31. 12. 2013?

Vztah nové (občanský zákoník a zákon o obchodních korporacích) a původní (obchodní zákoník) úpravy řeší přechodná ustanovení, která jsou obsažena v závěru obou předpisů (ke společnostem se vztahují zejména ustanovení § 3041 a § 3042 OZ a § 775 a § 777 ZOK). Jejich smyslem je určit pravidla pro použití nových předpisů na právní vztahy vzniklé za účinnosti předpisů původních (zejména obchodního zákoníku). Přechodná ustanovení nového občanského zákoníku i zákona o obchodních korporacích jsou nicméně velmi nepřehledná a zčásti si navzájem odporují. To vyvolává řadu nejasností (viz dále).

Společnosti, které vznikly do 31. 12. 2013, mají dvě možnosti. Buď se cíleně podřídí nové úpravě a nadále se budou řídit pouze zákonem o obchodních korporacích a občanským zákoníkem, anebo se nepodřídí a bude pro ně – zjednodušeně řečeno – platit zčásti obchodní zákoník a zčásti nová úprava.

Ať již se společnost rozhodla nové právní úpravě podřídit či nikoliv, byla povinna do 1. 7. 2014 upravit svou společenskou smlouvu tak, aby vyhovovala ustanovením nové právní úpravy, od kterých se nelze odchýlit (taková ustanovení jsou označována jako kogentní či donucující, § 777 odst. 2 ZOK).

a) Společnosti, které se podřídí nové úpravě

Pokud se chce společnost podřídit zákonu o obchodních korporacích (a zároveň i občanskému zákoníku) jako celku, musí tak učinit změnou společenské smlouvy a údaj o této skutečnosti zapsat do obchodního rejstříku. Jedná-li se o společnost s jediným společníkem, musí být změněna zakladatelská listina, a to ve formě notářského zápisu (Vrchní soud v Praze, sp. zn. 7 Cmo 411/2014). Od okamžiku, kdy bude zápis o podřízení se zákonu o obchodních korporacích zveřejněn v obchodním rejstříku, bude se společnost řídit výlučně zákonem o obchodních korporacích (a občanským zákoníkem, § 777 odst. 5 ZOK).

Změnu společenské smlouvy (zakladatelské listiny) je možné formulovat například takto:

→ Společnost Alfa s. r. o. se v souladu s § 777 odst. 5 zákona č. 90/2012 Sb., o obchodních společnostech a družstvech (zákon o obchodních korporacích) podřizuje tomuto zákonu jako celku.

Podle formulace zákona o obchodních korporacích bylo možné se nové právní úpravě podřídit do 1. 1. 2016. Spornou otázku, zda se bude zákonu o obchodních korporacích možné podřídit i po uplynutí této lhůty, vyřešil Nejvyšší soud (stanovisko Nejvyššího soudu, sp. zn. Cpjn 204/2015). Volba nového práva je tak přípustná i po 1. 1. 2016.

Zásadní výhodou podřízení se nové úpravě je jistota, jaká zákonná ustanovení budou pro společnost platit.

Podřízení se s sebou ovšem nese i nevýhody. Společníci se vystavují riziku, že se zásadně změní jejich postavení. Nová právní úprava totiž některá pravidla obchodního zákoníku obrací. Pokud proto společníci vycházeli z toho, že se uplatní zákonná úprava a dotčenou problematiku neupravili přímo ve společenské smlouvě, mohou být nemile překvapeni změnou svých práv a povinností.

Příklad

Podle obchodního zákoníku mohl společník společnosti s ručením omezeným převést svůj obchodní podíl na jiného společníka pouze se souhlasem valné hromady (společenská smlouva mohla stanovit něco jiného, § 115 odst. 1 ObchZ). Společníci byli s takovou úpravou spokojeni a společenská smlouva žádné zvláštní ustanovení v tomto směru neobsahuje. Pokud se společnost podřídí zákonu o obchodních korporacích, potom bude platit, že každý společník může svůj podíl převést na jiného společníka bez dalšího (§ 207 odst. 1 ZOK). Souhlasu valné hromady tedy nebude potřeba (také v tomto případě je samozřejmě možné společenskou smlouvu změnit).

Navíc i nadále budou platit ustanovení společenské smlouvy (pokud nejsou v rozporu s ustanoveními zákona o obchodních korporacích či nového občanského zákoníku, od kterých se nelze odchýlit).

Příklad

Společnost s ručením omezeným má ve společenské smlouvě ustanovení o tom, že vytváří rezervní fond a pravidla pro jeho tvorbu. Ačkoliv podle nové úpravy zásadně není rezervní fond třeba vytvářet, společnost bude povinna respektovat úpravu ve společenské smlouvě a fond i nadále doplňovat (společenskou smlouvu je samozřejmě možno změnit).

b) Společnosti, které se nepodřídí nové úpravě

Společnost se nové úpravě podřídit nemusí. Přesto i pro ni bude platit převážně nová úprava; ustanovení obchodního zákoníku mohou být rozhodná pouze pro práva a povinnosti společníků. Nové úpravě se tak nelze vyhnout.

• Podle přechodných ustanovení se na společnosti, které vznikly ještě před 1. 1. 2014, vždy použijí donucující (kogentní) ustanovení občanského zákoníku a zákona o obchodních korporacích. Z nové právní úpravy ovšem jednoznačně nevyplývá, která ustanovení nových předpisů lze považovat za kogentní a která nikoliv, a ani právní teorie v tomto směru nenabízí uspokojivé řešení. Příkladem kogentních ustanovení je (a to je nesporné) úprava vzniku a zániku společnosti (včetně likvidace), struktury jejích orgánů či otázky jednání za společnost. Mezi kogentní ustanovení dále patří i způsob rozhodování valné hromady. Z tohoto důvodu platí i pro společnosti, které se nové právní úpravě nepodřídily, možnost rozhodovat mimo zasedání valné hromady (per rollam) podle nové úpravy (tj. bez nutnosti pořizovat o rozhodování notářský zápis tam, kde se jinak vyžaduje), pokud rozhodování per rollam společenská smlouva výslovně nevylučuje (Vrchní soud v Praze, sp. zn. 7 Cmo 455/2014). Novela zákona o obchodních korporacích účinná od 1. 1. 2021 povinnost pořídit notářský zápis v případě rozhodování valné hromady per rollam nicméně opět zavádí, a to u (i) návrhu rozhodnutí per rollam a u (ii) osvědčení procesu rozhodování per rollam (§ 175 odst. 3 ZOK). Samozřejmě jen u takových rozhodnutí, kdy usnesení valné hromady musí být osvědčeno notářským zápisem – viz výše podkapitola č. 4, písm. a).

Dále bude mít pro společnost velký význam společenská smlouva (zakladatelská listina) a pravidla tam uvedená. Předpokladem použití takových pravidel je, že neodporují kogentním ustanovením zákona o obchodních korporacích (občanského zákoníku). Není však jasné, zda ustanovení společenské smlouvy musí vyhovovat taktéž kogentním ustanovením obchodního zákoníku. Pokud se totiž přikloníme k závěru, že ustanovení společenských smluv nemusí respektovat kogentní ustanovení obchodního zákoníku (a tedy obchodní zákoník jako takový, protože od dispozitivních ustanovení se lze samozřejmě ve společenské smlouvě odchýlit), potom umožníme, aby společníci změnou svých společenských smluv „vyzobávali“ výhody nové právní úpravy, aniž by se zároveň byli nuceni této úpravě jako celku podřídit. Nejvyšší soud nicméně takový postup výslovně připustil (stanovisko, sp. zn. Cpjn 204/2015).

Příklad

Obchodní zákoník nepřipouštěl, aby obchodní podíly společnosti s ručením omezeným byly vtěleny do cenného papíru (§ 61 odst. 1 ZOK). Toto ustanovení lze bezesporu považovat za kogentní. Zákon o obchodních korporacích naproti tomu umožňuje, aby společenská smlouva určila, že podíl společníka je představován cenným papírem – kmenovým listem (§ 137 ZOK). Podle Nejvyššího soudu může kmenové listy vydat i společnost, která vznikla do 31. 12. 2013 a nepodřídila se nové úpravě.

Součástí společenských smluv se automaticky stanou dosavadní ustanovení obchodního zákoníku (všechna, tj. bez rozlišení na kogentní a dispozitivní), která upravovala práva a povinnosti společníků (§ 777 odst. 4 ZOK). Společnost se tedy neřídí obchodním zákoníkem jako takovým (ten už byl zrušen), ale společenskou smlouvou, jejíž součástí se stala vybraná ustanovení obchodního zákoníku. Začlenění pravidel obchodního zákoníku do společenské smlouvy je omezeno ve dvou směrech. Předně se nesmí jednat o ustanovení odporující kogentním pravidlům nové úpravy. Krom toho se může jednat pouze o ustanovení upravující práva a povinnosti společníků. Přitom panují značné pochybnosti o tom, co mezi práva a povinnosti společníků spadá a co už nikoliv. Je nesporné, že mezi práva společníka spadají práva majetková (zejména právo na podíl na zisku, právo na podíl na likvidačním zůstatku, právo na vypořádací podíl). Pochybnosti naopak panují u práv podílet se na řízení společnosti (zejména právo na informace, právo účastnit se valné hromady či právo hlasovat). Pod práva společníka je dále zahrnováno oprávnění převést podíl. Stejně tak tam bude patřit základní povinnost společníka – povinnost splatit vklad. V literatuře se nicméně objevily pochybnosti, zda by se tento výčet neměl rozšířit o ustanovení upravující postupy, které do práv a povinností společníků (nepřímo) zasahují – příkladem může být problematika působnosti valné hromady a výkonu akcionářských práv na ní. Krom toho je třeba poukázat na skutečnost, že ustanovení obchodního zákoníku (který byl zrušen) upravující práva a povinnosti společníků by zřejmě (názory se liší) měla být zapracována do společenské smlouvy; úplné a aktuální znění společenské smlouvy musí být uloženo do sbírky listin (§ 197 ZOK).

Taktéž u řady dalších otázek není jednoznačné, jakou úpravou se budou řídit. S ohledem na zásadu, že se zákonem o obchodních korporacích řídí práva a povinnosti vzniklé ode dne jeho účinnosti (§ 775 ZOK), se domníváme, že to zpravidla bude zákon o obchodních korporacích (a občanský zákoník).

Příklad

Společnosti byly do 31. 12. 2013 povinny při převodu (nabytí) majetku přesahujícího desetinu základního kapitálu na spřízněnou osobu stanovit hodnotu majetku na základě posudku znalce (§ 196a odst. 3 ve spojení s § 135 odst. 2 ObchZ). Zákon o obchodních korporacích obdobné ustanovení pro společnosti s ručením omezeným neobsahuje. Budeme-li vycházet z toho, že se použije nová právní úprava, není takový převod na (ze) společnost s ručením omezeným s účinností od 1. 1. 2014 podroben omezením.

S ohledem na výše uvedené lze jednoznačně doporučit, aby se společnosti podřídily právní úpravě obsažené v zákoně o obchodních korporacích jako celku (a – byť tak zákon nestanoví – tím i občanskému zákoníku). S nečinností v tomto směru je spojeno mnoho nejasností a rizik.

Závěrem je třeba upozornit, že taktéž společnosti, které se nové úpravě nepodřídí, musí přizpůsobit své společenské smlouvy kogentním ustanovením nové právní úpravy.

c) Povinná úprava společenské smlouvy

Společnosti (bez ohledu na to, zda se nové právní úpravě podřídí či nikoliv) byly povinny do 1. 7. 2014 své společenské smlouvy upravit tak, aby odpovídaly kogentním ustanovením zákona o obchodních korporacích a občanského zákoníku a tyto dokumenty doručit do sbírky listin. Byť lhůta uplynula, ne všechny společnosti zákonné povinnosti vyhověly. Pro přehlednost uvádíme, že nutné byly zejména následující změny.

V prvé řadě bylo nutné společenskou smlouvu doplnit o povinné náležitosti dle zákona o obchodních korporacích. Zákon o obchodních korporacích požaduje (na rozdíl od zrušeného obchodního zákoníku), aby součástí společenské smlouvy byly i následující skutečnosti (§ 146 odst. 1 ZOK, § 123 OZ):

• Určení počtu jednatelů [§ 146 odst. 1 písm. g) ZOK] – Pokud společenská smlouva počet jednatelů neobsahuje, je třeba společenskou smlouvu o tento údaj doplnit. Údaj o počtu jednatelů obchodní zákoník nepožadoval, judikatura (Vrchní soud v Praze, sp. zn. 7 Cmo 530/2008) nicméně dovodila, že není-li ve společenské smlouvě určen počet jednatelů, je dán tento počet počtem prvních jednatelů [jejichž jména se ve společenské smlouvě uvádí, § 110 odst. 1 písm. e) ObchZ], a proto byl do společenských smluv řadou společností tento údaj doplněn.

• Určení druhů podílů každého společníka a práv a povinností s nimi spojených – Tento údaj je potřebný pouze v případě, dovoluje-li společenská smlouva vznik různých druhů podílů [§ 146 odst. 1 písm. d) ZOK]. Pokud tedy po nabytí účinnosti zákona o obchodních korporacích změna společenské smlouvy neumožnila různé druhy podílů, do společenské smlouvy není třeba v tomto směru provádět žádné změny, byť výslovné určení, že „Vznik podílů různého druhu není přípustný.“ lze jen doporučit.

Při změnách společenské smlouvy pozor na skutečnost, že podle § 147 odst. 1 ZOK může být společenská smlouva měněna jen dohodou všech společníků; kompetence valné hromady měnit společenskou smlouvu musí být ve společenské smlouvě výslovně upravena.

Podle aktuální judikatury přitom není nutné o změně společenské smlouvy rozhodovat, pokud ke změně došlo na základě zákona. K 1. 1. 2014 totiž automaticky došlo ke zrušení těch ustanovení společenské smlouvy, která odporovala kogentním ustanovením zákona. Jednatel je v takovém případě pouze povinen v souladu s § 197 ZOK vyhotovit aktuální znění společenské smlouvy a uložit ho do sbírky listin (Vrchní soud v Praze, sp. zn. 7 Cmo 273/2014 nebo Nejvyšší soud, sp. zn. 29 Cdo 5347/2014; podrobně viz příklad níže).

Příklad

Příkladem je změna způsobu jednání za společnost. Zatímco podle původní právní úpravy měly společnosti vlastní vůli, kterou projevovaly prostřednictvím jednání svých jednatelů, nová úprava vychází z toho, že jednatelé zastupují společnost (podrobně viz kapitola o jednateli). Obsahuje-li proto společenská smlouva ustanovení „Jménem společnosti jedná jednatel samostatně“, jedná se o úpravu odporující kogentním ustanovením nového práva. Tato úprava tak přestala platit již 1. 1. 2014. Nahrazení tohoto ustanovení zněním „Jednatel společnosti může společnost zastupovat ve všech věcech“ proto pouze reflektuje nastalou zákonnou změnu a není třeba rozhodovat o změně společenské smlouvy. Dalším příkladem je doplnění určité základní číslovky vyjadřující počet jednatelů.

V případě, že společnost do 1. 7. 2014 nepřizpůsobila svou společenskou smlouvu zákonu o obchodních korporacích, rejstříkový soud ji vyzve ke splnění této povinnosti a stanoví dodatečnou lhůtu. Nebude-li společenská smlouva upravena v dodatečné lhůtě, soud na návrh (rejstříkového soudu nebo osoby, která osvědčí právní zájem) společnost zruší a nařídí její likvidaci.

d) Ujednání smluv o výkonu funkce a o odměně jednatele

Zákon o obchodních korporacích upravuje smlouvu o výkonu funkce velmi podrobně; detailně jsou rozepsána zejména ustanovení o odměňování (§ 59–60). Velmi obecně řečeno, má jednatel nárok na odměnu za výkon funkce jen v případě, že je odměna sjednána v písemné smlouvě o výkonu funkce, smlouva splňuje obsahové náležitosti požadované zákonem a schválila ji valná hromada. Lze proto očekávat, že pokud byla uzavírána smlouva o výkonu funkce před 1. 1. 2014 (aniž bylo přihlédnuto k ustanovením zákona o obchodních korporacích), nebude odpovídat nárokům zákona o obchodních korporacích a bude třeba ji ve stanovené lhůtě upravit. Ujednání smluv o výkonu funkce a o odměně jednatele bylo třeba přizpůsobit zákonu o obchodních korporacích do 1. 7. 2014. Pokud tato povinnost splněna nebyla, vykonává jednatel svou funkci od 2. 7. 2014 bezplatně (samozřejmě jen do doby, než bude smlouva o výkonu funkce uzavřena a schválena v souladu se zákonem o obchodních korporacích).

6.Praktické využití

Společnost s ručením omezeným je dlouhodobě nejvyužívanější formou obchodní společnosti v České republice. Podle údajů ministerstva spravedlnosti existovalo k 20. 11. 2020 490 452 společností s ručením omezeným (pro srovnání – akciových společností existovalo ke stejnému datu 26 683, veřejných obchodních společností 5 935 a komanditních společností 672). Počet společností s ručením omezeným přitom dlouhodobě narůstá.

II.Založení a vznik společnosti, základní kapitál

Vznik společnosti s ručením omezeným má dvě fáze. Tou první je založení společnosti, ke kterému dochází uzavřením společenské smlouvy, popřípadě (je-li zakladatel jediný) sepsáním zakladatelské listiny. Uzavřením společenské smlouvy vznikají práva a povinnosti pouze smluvním stranám – zakladatelům. Druhou fází je vznik společnosti, ke kterému dochází zápisem společnosti do obchodního rejstříku. V tomto okamžiku vzniká společnost s ručením omezeným jako právnická osoba, tedy samostatný subjekt odlišný od společníků. Zápis nově založené společnosti s ručením omezeným do obchodního rejstříku provádí na návrh všech jednatelů společnosti buď rejstříkový soud v rejstříkovém řízení, nebo přímým zápisem do obchodního rejstříku notář na základě podkladového notářského zápisu. Kromě založení společnosti „na zelené louce“ je možné, aby společnost s ručením omezeným vznikla následkem přeměny (tj. fúze, rozdělení či změny právní formy). S ohledem na skutečnost, že v praxi je založení společnosti výrazně častější, je dále věnována pozornost pouze tomuto procesu.

1.Založení společnosti

Založení společnosti spočívá v uzavření společenské smlouvy, popřípadě v sepsání zakladatelské listiny (nadále už hovoříme pouze o společenské smlouvě s tím, že to samé platí i pro zakladatelskou listinu). Společenská smlouva musí mít formu notářského zápisu a náležitosti požadované zákonem o obchodních korporacích a občanským zákoníkem. Obsahu společenské smlouvy je věnována část třetí.

a) Kdo může být společníkem?

Společníkem společnosti s ručením omezeným může být v zásadě jakákoliv fyzická či právnická osoba, česká i zahraniční; specifické požadavky či omezení může stanovit zvláštní zákon. Zákon o obchodních korporacích neurčuje minimální ani maximální počet společníků a ten se tak může pohybovat od jediného společníka až po několik desítek (či stovek) společníků.

Není přitom vyloučeno, aby společnost s ručením omezeným s jediným společníkem byla jediným společníkem jiné společnosti s ručením omezeným (tzv. řetězení společností je tedy přípustné). Oproti úpravě obchodního zákoníku již také neexistuje omezení pro fyzické osoby být jediným společníkem nejvýše tří společností s ručením omezeným. Jedna osoba tedy může být jediným společníkem libovolného počtu společností s ručením omezeným.

b) Součinnost notáře – sepis společenské smlouvy

Společenská smlouva, kterou se zakládá společnost s ručením omezeným, musí být vyhotovena ve formě veřejné listiny, čímž se rozumí notářský zápis (§ 8 ZOK, § 776 odst. 2 ZOK). Volba notáře je přitom věcí zakladatelů (seznam notářů s možností vyhledávání podle sídla je na stránkách Notářské komory České republiky: www.nkcr.cz). Pro úplnost uvádíme, že notáři nemohou sepisovat notářské zápisy mimo území České republiky. Není-li zakladatel společnosti schopen či ochoten dostavit se k sepsání společenské smlouvy osobně, může za tím účelem udělit plnou moc třetí osobě [k problematice plné moci viz níže v bodě c)].

Odměny a náhrady nákladů notáře jsou upraveny vyhláškou Ministerstva spravedlnosti č. 196/2001 Sb., tzv. notářským tarifem. Odměna notáře za sepsání společenské smlouvy v době aktualizovaného vydání této publikace, reflektující změny zákona o obchodních korporacích účinné od 1. 1. 2021, v případě sepsání minimalistické společenské smlouvy, která obsahuje pouze povinné náležitosti společenské smlouvy, neobsahuje žádná speciální ustanovení a předpokládá splacení vkladů peněžitými vklady, činí 2 000 Kč bez DPH. Zpravidla nicméně zakladatelé chtějí upravit ve společenské smlouvě svá práva komplexněji, jako je tomu např. i v případě vzorové zakladatelské listiny v této publikaci (viz vzor zakladatelské listiny na konci této publikace). Odměna notáře za sepsání přiložené vzorové zakladatelské listiny by standardně nepřesahovala částku ve výši 5 000 Kč bez DPH (při základním kapitálu nepřesahujícím 200 000 Kč). Dále je třeba počítat s náklady na vyhotovení stejnopisů notářského zápisu (100 Kč za stranu notářského zápisu), s náhradou hotových výdajů a s náhradou za promeškaný čas notáře. Notář také může ve stanovených případech odměnu přiměřeně zvýšit, například pokud jde o věc složitou nebo časově náročnou, to se však v praxi děje jen velmi zřídka. Častou otázkou se v praxi stává otázka počtu vyhotovení notářského zápisu. Domníváme se, že úplným minimem jsou v případě podání „klasického papírového“ návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku dvě vyhotovení notářského zápisu, kdy se jedno vyhotovení předkládá rejstříkovému soudu jako příloha návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku a jedno vyhotovení si ponechává společnost pro účely archivace. Pokud podává návrh na zápis společnosti do obchodního rejstříku např. advokát na základě plné moci, může tak učinit prostřednictvím datové schránky, tedy elektronicky; v takovém případě by mohlo dostačovat i jedno vyhotovení notářského zápisu, které by sloužilo společnosti pro účely archivace. V případě potřeby může notář kdykoliv vydat stejnopis nebo opis již jednou sepsaného notářského zápisu. Stejně tak může notář vydat také elektronický stejnopis notářského zápisu: jedná se o elektronický originál notářského zápisu ve formátu .pdf podepsaný ověřeným elektronickým podpisem.

Od 1. 5. 2015 mohou notáři také přímo zapisovat nově založené společnosti do obchodního rejstříku. Role notářů při zakládání obchodních korporací se tak značně zvýšila a dovolujeme si tvrdit, že v současnosti se jedná o převládající způsob zapisování nově založených společností do obchodního rejstříku. Zápisům společností do obchodního rejstříku notářem se věnujeme níže.

c) Založení společnosti na základě plné moci

Při zakládání společnosti může nastat situace, kdy se zakladatel nemůže účastnit založení společnosti, tj. sepisu notářského zápisu o společenské smlouvě. Tato situace nastává nejčastěji v případě, kdy je zakladatelem osoba, která nepobývá trvale v České republice, nejčastěji tedy v případě cizích státních příslušníků a zahraničních právnických osob. Pro tyto případy se zakladatel může při zakládání společnosti nechat zastoupit třetí osobou na základě plné moci.

Forma této plné moci byla v prvních letech od přijetí občanského zákoníku a zákona o obchodních korporacích jedním z nejdiskutovanějších témat a zároveň jednou z nejproblematičtějších částí nové právní úpravy. Od 1. 1. 2014 totiž občanský zákoník stanovil, že je-li vyžadována pro právní jednání zvláštní forma, udělí se v téže formě i plná moc (§ 441 odst. 2 OZ ve znění do 27. 2. 2017). To čistě jazykovým výkladem daného ustanovení znamenalo, že k udělení plné moci pro založení společnosti s ručením omezeným, tedy k uzavření společenské smlouvy, která musí mít formu notářského zápisu, musí být i tato plná moc udělena ve formě notářského zápisu. Vzhledem k tomu, že čeští notáři nemohou sepisovat notářské zápisy mimo území České republiky a používání notářských zápisů sepsaných zahraničními notáři bylo problematické, dané ustanovení fakticky znemožňovalo zakládání společností na základě plné moci udělené zahraničním zakladatelem.

Tento praktický problém se snažila vyřešit relativně kreativním právním výkladem Expertní skupina Komise pro aplikaci nové civilní legislativy při Ministerstvu spravedlnosti (KANCL, výkladové stanovisko č. 28) a později také Nejvyšší soud (sp. zn. 29 Cdo 3919/2014). Nejvyšší soud ve svém rozhodnutí dovodil, že pro účely založení společnosti s ručením omezením postačí, je-li plná moc udělena v písemné formě s úředně ověřeným podpisem. Rozhodnutí Nejvyššího soudu bylo částí odborné veřejnosti kritizováno, vedlo však k relativnímu ustálení situace a představovalo pro právnickou veřejnost do určité míry ujištění, že Nejvyšší soud případné problematické plné moci, které neměly formu notářského zápisu, podrží a takto založené společnosti bude považovat za řádně založené.

Jednoznačný konec nejistoty pak představovala novela občanského zákoníku, kdy od 28. 2. 2017 byla do § 441 odst. 2 občanského zákoníku vložena výjimka z výše uvedeného pravidla. Od 28. 2. 2017 tedy platí, že vyžaduje-li se pro právní jednání forma veřejné listiny (tedy notářského zápisu), postačí, bude-li plná moc k tomuto právnímu jednání udělena v písemné formě s úředně ověřeným podpisem (viz § 441 odst. 2 poslední věta OZ).

Náležitosti této plné moci zákon nestanoví. Ze zkušenosti autorů nicméně doporučujeme do plné moci pro založení společnosti uvést také základní údaje o zakládané společnosti, tedy zejména plánovanou firmu, předmět podnikání nebo činnosti společnosti, určení společníků společnosti, sídlo, výši základního kapitálu, výši vkladů a podílů jednotlivých společníků atp.

d) Zápis firmy po založení společnosti

Společnost si při svém založení zvolí obchodní firmu, tj. jméno, pod kterým bude zapsána v obchodním rejstříku (§ 423 odst. 1 OZ) a pod kterým bude právně jednat (například uzavírat smlouvy). Taková obchodní firma nesmí být zaměnitelná s jinou obchodní firmou a nesmí být klamavá (§ 424 OZ).

Rejstříkový zákon přitom umožňuje, aby všichni zakladatelé navrhli zápis obchodní firmy ještě před podáním návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku (§ 48 odst. 2 RejZ) a zvolenou obchodní firmu si tak „rezervovali“. Tuto „předregistraci“ obchodní firmy lze provést jak podáním na příslušný rejstříkový soud, tak prostřednictvím notáře, který společenskou smlouvou sepsal, a to vždy na návrh všech zakladatelů. Takový postup je vhodný zejména v případě, kdy lze očekávat, že získání oprávnění k podnikání, které je předpokladem podání návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku (viz níže), bude trvat delší dobu, a panují obavy, že by zvolenou firmu mohl využít jiný subjekt (s ohledem na požadavek nezaměnitelnosti by ji potom rejstříkový soud společnosti, případně notář nezapsal).

V praxi tato „předregistrace“ firem do obchodního rejstříku není příliš využívaná a setkáváme se s ní minimálně, a to i s ohledem na to, že společnost s ručením omezeným lze zpravidla založit a zapsat do obchodního rejstříku v řádu několika málo dní. Je-li provedena „předregistrace“ firmy, je nezbytné, aby zakladatelé návrh na zápis společnosti do obchodního rejstříku podali do 1 měsíce od zápisu firmy, jinak rejstříkový soud „předregistrovanou“ firmu vymaže (§ 48 odst. 2 RejZ).

e) Zapojení znalce

Znalec se do procesu založení společnosti zapojuje pouze v případě, že je vnášen nepeněžitý vklad (blíže k nepeněžitému vkladu viz níže). Úkolem znalce je předmět nepeněžitého vkladu ocenit, přičemž při vypracování znaleckého posudku má povinnost postupovat nestranně a nezávisle (§ 10 ZOK).

Znalcem je osoba, která má oprávnění vykonávat znaleckou činnost; znaleckou činnost vykonávají kromě fyzických osob také právnické osoby – znalecké ústavy a znalecké kanceláře, které jsou specializovány na znaleckou činnost. Znalci, znalecké ústavy i znalecké kanceláře musí být zapsané v seznamu znalců – informačním systému veřejné správy, který spravuje ministerstvo spravedlnosti (§ 2 odst. 1 a § 15 ZnalZ). Působnost znalců (znaleckých ústavů, znaleckých kanceláří) je celorepubliková a pro volbu znalce tedy není rozhodné, kde má znalec sídlo. Bude-li soud nebo jiný orgán veřejné moci ustanovovat znalce, zpravidla ustanoví znalce se sídlem či kontaktní adresou v obvodu krajského soudu, v němž má tento orgán veřejné moci sídlo nebo pracoviště (§ 25 odst. 1 ZnalZ). Znalecké ústavy a kanceláře jsou ustanovovány k vypracování posudků ve zvlášť obtížných případech, které vyžadují zvláštní posouzení. Ve výjimečných případech může namísto znalce zapsaného v seznamu znalců vystupovat osoba vykonávající jednorázovou znaleckou činnost výlučně pro danou příležitost (§ 26 ZnalZ).

Znalce vybírají zakladatelé společnosti ze seznamu znalců (tj. bez zapojení soudu, § 143 odst. 2 ZOK). To představuje oproti úpravě již neúčinného obchodního zákoníku z praktického hlediska velký posun, neboť nejenže odpadla nutnost podávat při nepeněžitých vkladech zvláštní návrh na jmenování znalce soudem (což přestavuje jak úsporu času, tak snížení nákladů na založení společnosti), ale rovněž již není třeba se obávat toho, že soud znalcem ustanoví někoho jiného, než koho navrhovatel v návrhu jako znalce uvedl.

Odměna za zpracování znaleckého posudku se určí dohodou a hradí ji ze zákona společnost [nejedná se tedy o jednání, které musí společnost převzít, jak je blíže popsáno níže pod písm. f)]. Pokud by nedošlo ke vzniku společnosti (tedy jejímu prvozápisu do obchodního rejstříku), hradí odměnu znalce společně a nerozdílně všichni zakladatelé (§ 143 odst. 1 ZOK). Vedle odměny náleží znalci náhrada za účelně vynaložené náklady spojené s vypracováním znaleckého posudku (§ 143 odst. 1 ZOK).

Posudek znalce musí obsahovat alespoň popis nepeněžitého vkladu, použité metody ocenění nebo metodu ocenění, částku, na kterou se nepeněžitý vklad oceňuje, a odůvodnění, jak znalec k tomuto ocenění došel (§ 143 odst. 3 ZOK).

f) Jednání před vznikem společnosti

Společnost vzniká jako právnická osoba, která může mít práva a povinnosti, teprve zápisem do obchodního rejstříku. Často je však třeba jednat ještě před tímto zápisem – například uzavřít nájemní smlouvu, objednat materiál či uzavřít pracovní smlouvy s budoucími zaměstnanci. Zákon proto stanoví, že za společnost lze jednat jejím jménem (tj. jako by jednala sama společnost) již před jejím vznikem; takto lze za neexistující společnost jednat dle judikatury ještě před jejím založením (tzn. ještě před sepisem společenské smlouvy ve formě notářského zápisu, viz Nejvyšší soud, sp. zn. 26 Cdo 1478/2015), v každém případě však po jejím založení. Za společnost přitom takto může jednat kdokoliv (nikoliv jen zakladatel), avšak vždy musí být zřejmé, že jedná jménem společnosti. Pro úplnost uvádíme, že takový „zástupce“ musí být dostatečně způsobilý vlastním jednáním předmětná práva či povinnosti pro sebe (a tím i následně pro společnost) nabýt. Pokud společnost tato jednání po svém vzniku převezme do tří měsíců, platí, že je z těchto jednání oprávněna a zavázána od počátku. V případě, že společnost jednání nepřevezme, jsou zavázány osoby, které takto jednaly (§ 127 OZ). Nicméně i v případě, že společnost do tří měsíců tato jednání nepřevezme, je možno dosáhnout toho, aby se oprávněnou a zavázanou nakonec stala společnost. Pohledávky z takových jednání však musí být na společnost postoupeny a dluhy společností převzaty v souladu s obecnou úpravou občanského zákoníku; v úvahu přichází taktéž postoupení smluv (§ 1895 a následující OZ).

Převzetí jednání společností probíhá formou rozhodnutí valné hromady společnosti, kdy valná hromada rozhodne o převzetí účinků jednání učiněných za společnost před jejím vznikem [§ 190 odst. 2 písm. l) ZOK]. Doporučujeme, aby součástí rozhodnutí valné hromady byl i seznam konkrétních právních jednání, která byla učiněna před vznikem společnosti a která tedy společnost přebírá. Námi doporučovaný postup bude rovněž bez dalšího umožňovat jednoznačně prokázat smluvním partnerům nebo třetím osobám, že ze smluv je oprávněna a zavázána nadále pouze společnost.

Pokud společnost převzala jednání, je povinna dát ostatním zúčastněným (tj. zpravidla smluvním stranám) najevo, že tak učinila (§ 127 OZ). K tomu může dojít například písemným vyrozuměním adresovaným dotčeným subjektům.

g) Vnesení a správa vkladů

Každý společník musí vnést do společnosti vklad. Předmětem vkladu může být značně různorodá skupina věcí – např. peníze, automobil, závod či pohledávka. Jsou-li předmětem vkladu peníze, hovoříme o peněžitém vkladu, v ostatních případech se jedná o nepeněžitý vklad. Ještě před vznikem společnosti je nutné vnést do společnosti zcela všechny nepeněžité vklady (§ 23 odst. 3 ZOK) a alespoň zčásti (nejméně 30 %) splatit vklady peněžité (§ 148 ZOK).

S ohledem na skutečnost, že společnost – budoucí vlastník vkládaných věcí – dosud nevznikla, vklady přijímá a spravuje správce vkladů, tj. osoba tím pověřená ve společenské smlouvě, která souhlasila se svým ustavením do této funkce. Správcem vkladu může být kdokoliv, nikoliv jen zakladatel nebo banka. Úkolem správce vkladů je přijímat předměty vkladů, vydávat potvrzení o jejich splacení či vnesení (potvrzení patří mezi povinné přílohy návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku a je třeba jej předložit i notáři pro účely přímého zápisu) a spravovat předměty vkladů až do vzniku společnosti. Po vzniku společnosti správce vkladů společnosti předměty vkladů předá.

Peněžitý vklad se splácí na zvláštní účet banky (spořitelního či úvěrního družstva), který zřizuje správce vkladů (§ 23 odst. 1 ZOK). Tento účet lze zpravidla použít výhradně pro splacení vkladů a nelze jej následně použít pro běžnou činnost společnosti. Pro zřízení zvláštního účtu bude banka vždy vyžadovat předložení notářského zápisu o založení společnosti.

Nepřesáhne-li souhrn všech peněžitých vkladů částku 20 000 Kč, umožňuje zákon, aby byl peněžitý vklad splacen i jiným způsobem než platbou na bankovní účet. V takovém případě tedy není nutné zakládat u banky zvláštní účet pro splacení základního kapitálu a peněžitý vklad lze splatit správci vkladů např. i v hotovosti. Jedná se o novinku, kterou přináší novela zákona o obchodních korporacích účinná od 1. 1. 2021 a která umožní ještě rychlejší zakládání společností s ručením omezeným. Právě zakládání bankovního účtu totiž spolu se získáním oprávnění k podnikání [viz níže v bodě h)] představovalo časově nejnáročnější krok při zakládání společností.

V případě nepeněžitých vkladů se způsob vnesení liší podle povahy nepeněžitého předmětu vkladu. Ke vnášení vkladů podrobně viz níže.

h) Získání oprávnění k podnikání

Je-li společnost založena za účelem podnikání, musí před podáním návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku získat oprávnění k podnikání (doklad o této skutečnosti je povinnou přílohou návrhu na zápis do obchodního rejstříku, viz níže). Pokud je podnikání živností ve smyslu živnostenského zákona, postupují zakladatelé podle živnostenského zákona. Jedná-li se o podnikání, jež není živností (například výkon advokacie), postupují zakladatelé podle zvláštních předpisů, které daný typ podnikatelské činnosti upravují (například zákon o advokacii). V praxi je hojně využívána činnost „pronájem nemovitostí, bytových a nebytových prostor“ nebo „správa vlastního majetku“. Tyto činnosti nejsou živností ani jiné zákonem regulované podnikání, pro jehož výkon by bylo potřeba získat oprávnění a lze je provozovat bez dalšího, tedy bez jakéhokoliv ohlášení, registrace apod. Pokud má být společnost založena co nejrychleji, lze tuto činnost uvést jako předmět podnikání (činnosti) ve společenské smlouvě a dosáhnout tak při procesu vzniku společnosti úspory v řádu dní, neboť odpadne zcela nutnost jednání např. se živnostenským úřadem, nutnost dokládat živnostenskému úřadu splnění kvalifikačních předpokladů atd.

i) Náklady spojené se vznikem společnosti

V období mezi založením společnosti a jejím vznikem vznikají náklady (v rámci jednání jménem společnosti ještě před jejím vznikem, § 127 OZ, viz výše). Jedná se o tzv. zřizovací výdaje, které se podle vyhlášky pro podnikatele vykazovaly do 31. 12. 2015 v aktivech rozvahy na řádku B.I.1. Zřizovací výdaje, a to jako souhrn výdajů vynaložených na založení účetní jednotky do okamžiku jejího vzniku.

Od 1. 1. 2016 již zřizovací výdaje nejsou nehmotným majetkem a budou účtovány do nákladů účetní jednotky. V přechodných ustanoveních bod 2 k novele vyhlášky pro podnikatele č. 250/2015 Sb. je uvedeno, že účetní jednotky, které do 31. 12. 2015 vykazovaly zřizovací výdaje v položce „B.I.1. Zřizovací výdaje“, vykazují tento majetek a účtují o něm až do jeho vyřazení v položce „B.I.4. Ostatní dlouhodobý nehmotný majetek.“

Výdaji na založení společnosti jsou zejména soudní a správní poplatky, odměna notáře, výdaje na pracovní cesty, odměny za zprostředkování a poradenské služby, nájemné a pachtovné. Zřizovací výdaje se odpisovaly včetně těch, které existovaly do 31. 12. 2015, nejvýše po dobu pěti let. Zřizovací výdaje v praxi i před 1. 1. 2016 stejně velmi často nebyly dlouhodobým nehmotným majetkem. Důvodem bylo to, že výdaje na založení společnosti byly a jsou obvykle nižší než limit pro dlouhodobý nehmotný majetek, který si určuje účetní jednotka sama a obvykle je do výše 60 tisíc Kč.

Zřizovací výdaje mohou být uhrazeny z peněžitého vkladu ještě před vznikem společnosti (§ 23 odst. 1 ZOK). Velmi často je hradí zakladatelé v rámci jednání před vznikem společnosti, nově vzniklá společnost poté přebírá účinky těchto jednání a následně zřizovací výdaje proplácí těm, kdo je hradili. K převzetí účinků jednání činěných za společnost před jejím vznikem viz výše.

2.Vklad a základní kapitál

a) Vklad společníka do základního kapitálu

Vkladem se rozumí peněžní vyjádření hodnoty předmětu vkladu společníka do základního kapitálu společnosti. Předmětem vkladu je vždy věc, kterou se (budoucí) společník zavazuje vložit do společnosti za účelem nabytí účasti na společnosti (při založení společnosti), resp. zvýšení své účasti ve společnosti (je-li za trvání společnosti zvyšován základní kapitál). Souhrn všech vkladů tvoří základní kapitál. Věcí se pak rozumí prakticky vše (dle zákonné definice občanského zákoníku je věcí v právním smyslu vše, co je rozdílné od osoby a slouží potřebě lidí), od peněz (peněžitý vklad), po jiné movité věci (stroje, automobily), nemovitosti nebo pohledávky.

Výše vkladu každého společníka je povinnou náležitostí společenské smlouvy. Ta musí zároveň určovat, jaká výše vkladu nebo vkladů připadá na podíl nebo podíly jednotlivých společníků. Výše vkladu může být pro jednotlivé podíly stanovena rozdílně (§ 142 odst. 2 ZOK). Krom toho nemusí poměr vkladů jednotlivých společníků k základnímu kapitálu odpovídat poměru podílů jednotlivých společníků ve společnosti; nezbytná je úprava ve společenské smlouvě (§ 133 ZOK). Součástí společenské smlouvy musí být při vzniku společnosti i určení vkladové povinnosti zakladatelů (tedy kolik se jednotliví zakladatelé zavazují vložit do společnosti), lhůta pro splnění této vkladové povinnosti a údaj o správci vkladů (§ 146 ZOK).

Minimální výše vkladu stanovená zákonem činí 1 Kč, přičemž společenská smlouva může určit, že minimální výše vkladu je vyšší. Z toho také vyplývá, že minimální základní kapitál společnosti s ručením omezeným je nejméně 1 Kč, přičemž této „korunové“ společnosti lze dosáhnout pouze při založení společnosti jediným zakladatelem, který má jeden podíl. Pokud by měla mít společnost dva zakladatele, musí minimální vklad každého z nich činit nejméně 1 Kč, a základní kapitál tedy bude činit nejméně 2 Kč. Z hlediska praktického založení společnosti s „korunovým“ základním kapitálem nedoporučujeme, neboť pro naplňování předmětu podnikání nebo činnosti společnosti uvedených ve společenské smlouvě společnost zpravidla potřebuje určité kapitálové vybavení. Současně společnost, která bude mít velmi nízký základní kapitál, bude tzv. podkapitalizovaná, a bude se tedy velmi pravděpodobně již ode dne svého vzniku nacházet v úpadku nebo v hrozícím úpadku. Tento stav může mít zásadní dopad na odpovědnost jednatelů (a někdy i společníků) společnosti (podrobně část šestá). Lze tedy doporučit, aby základní kapitál pokrýval náklady nezbytné na prvotní provoz a správu společnosti, nebo aby byly společnosti hned po jejím založení poskytnuty nezbytné peněžní prostředky jiným způsobem (příplatek, úvěr a podobně).

Předmět vkladu společníka může být tvořen penězi (peněžitý vklad) nebo jinou penězi ocenitelnou věcí (nepeněžitý vklad). Nepeněžitým vkladem nicméně nesmí být práce nebo služby (§ 17 ZOK).

Po dobu trvání společnosti ani po jejím zrušení nemá společník nárok na vrácení předmětu vkladu, má pouze práva stanovená zákonem a/nebo společenskou smlouvou (například právo na podíl na zisku nebo jiných vlastních zdrojích, právo na vypořádací podíl, právo na podíl na likvidačním zůstatku).

b) Peněžitý vklad a jeho splácení

V případě založení společnosti se peněžitý vklad splácí na zvláštní účet u banky nebo spořitelního a úvěrního družstva (dále jen „banka“), který za tím účelem zřídí správce vkladů. Takto složené peněžní prostředky jsou na tomto zvláštním účtu „blokovány“ až do okamžiku, kdy je bance předložen doklad o vzniku společnosti, tedy o zápisu společnosti do obchodního rejstříku (zpravidla výpis z obchodního rejstříku). Banka umožní s peněžními prostředky na tomto účtu disponovat před vznikem společnosti jen v případě, že mají být z těchto prostředků hrazeny zřizovací výdaje (viz výše).

Pro účely podání návrhu na zápis společnosti do obchodního rejstříku vydává správce vkladu jednatelům společnosti písemné prohlášení o splnění vkladové povinnosti ze strany zakladatelů.

3.Účetnictví a daňové souvislosti vzniku společnosti

Příklad

A.

MD

4.Vznik společnosti

Table of Contents

I.Obecně o společnosti s ručením omezeným

1.Obchodní korporace

2.Charakteristické znaky společnosti s ručením omezeným

3.Právní úprava

4.Novela zákona o obchodních korporacích z roku 2020

5.Co se společnostmi, které vznikly do 31. 12. 2013?

6.Praktické využití

II.Založení a vznik společnosti, základní kapitál

1.Založení společnosti

2.Vklad a základní kapitál

3.Účetnictví a daňové souvislosti vzniku společnosti

4.Vznik společnosti