Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Ing. Lenka Farkačová, Ph.D.

Neučebnice ekonomie

Pro každého na každý den

Vydala Grada Publishing, a. s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401

www.grada.cz

jako svou 8148. publikaci

Odpovědný redaktor Petr Somogyi

Grafická úprava a sazba Robert Prokopec

Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner

Počet stran 176

První vydání, Praha 2021

Vytiskla tiskárna PBtisk a. s., Příbram

© Grada Publishing, a. s., 2021

ISBN 978-80-271-4409-9 (ePub)

ISBN 978-80-271-4408-2 (pdf)

ISBN 978-80-271-3193-8 (print)

O autorce

Jmenuji se Lenka Farkačová, rozená a donedávna publikující i pod příjmením Říhová. V roce 2018 jsem získala doktorský titul z hospodářské politiky, specializace finance. Ještě předtím jsem ale stihla získat cenu profesora Vencovského pro ekonomy do 35 let za práci Daňová konkurenceschopnost podniků cestovního ruchu v mezinárodním kontextu, kterou jsem převzala z rukou guvernéra ČNB . Podstatnou část svého dosavadního života jsem tak věnovala výzkumné a vědecké činnosti. Přednáším ekonomii na univerzitách, publikuji v odborných recenzovaných časopisech. Mé články můžete pravidelně číst i v časopise Práce a mzda. Především ale ráda diskutuji a ukazuji, že ekonomie není jen teorie sama pro sebe! Je to nástroj, jak porozumět chodu světa.

Připravila jsem proto tuto publikaci, která by měla odlehčenou formou popularizovat ekonomii a ukázat ji ve světle běžného dne. Užijte si ji – tuto knihu i ekonomii!

Pár slov, které věnovaly knize a otázce popularizace ekonomie známé osobnosti (nejen) z oboru ekonomie

Oceňuji a doporučuji tuto publikaci, jež populární formou seznamuje čtenáře se základními přístupy, které může využít i v běžném životě. Orientace v ekonomii a v moderní společnosti bezpochyby patří k základní výbavě každého člověka. Klasické učebnice jsou často velmi složitě napsané a zabývají se otázkami, které jsou v praxi nepoužitelné.

prof. Ing. Vojtěch Krebs, CSc.

ekonom, Vysoká škola ekonomická v Praze

Znalost o způsobu zacházení s penězi, znalost o tom, co se děje s penězi v bance a podobně by měla být součástí základní znalosti ka ždého… Hlavně v mladém věku, pokud je zájem se vzdělat, bych doporučila všem alespoň základní vzdělání mít. Ne vždy se totiž člověk rozhoduje jen sám za sebe. Především, když podniká, má odpovědnost i za druhé a jejich výdělky a požadavky se z práce uživit. Když jsem byla mladá, tyhle věci se v Československu vůbec neučily, ale ráda bych se s tím tehdy i seznámila. Ušetřilo by mi to hodně práce a starosti později v pracovním životě.

Eva Jiřičná

architektka a designérka – první dáma české architektury

Předmluva:

Kdy tuto knihu NEČÍST

Ať už jste se k této publikaci dostali jakkoliv – koupili ji v knihkupectví, půjčili v knihovně nebo stáhli z internetu –, těší mě, že nepřeskakujete předmluvu. Předně vám chci poděkovat za odhodlání tuto knihu otevřít a naučit se plynně ekonomicky!

Každý den v novinách čteme, jak se vyvíjí inflace, jak posiluje či oslabuje koruna, že bitcoin je už na ústupu, nebo že jeho cena naopak roste. Připadá vám to jako střípky informací vytržené ze širšího kontextu? Máte pravdu!

Začněme od začátku.

Navštěvujete na internetu zpravodajské servery?

Já ano.

A když vidíte zajímavý titulek, kliknete na něj?

Blahopřeji, právě jste podpořili autora příslušného článku, je totiž s největší pravděpodobností hodnocen právě za proklik.

A teď ruku na srdce: přečtete článek celý, nebo jen rolujete (scrollujete) myší a necháte oči, zda se na nějaké větě či obrázku zastaví?

Spíše „rolujete“? Je to v pořádku, chováme se tak všichni. Jenže jaký to přináší efekt? Jaký to má důsledek? Z této klikací a prohlížecí, často jen několikavteřinové akce si odnášíte POCIT. Pocity, emoce jsou mocné, mají velmi silný náboj a lehce si je zapamatujeme. Pocity a emoce jsou fastfoodovým jídlem 21. století nejen v oblasti ekonomie, financí, ale i ve zdravotnictví. Emoce jsou zásadním prvkem marketingu, obchodu, ale i politiky. Všímáte si, jak začínají být věty začínající „mám pocit…“, „myslím si…“ toxické?

Pocit je prapodivná žába, která sedí na vašem rameni a ovlivňuje vaše rozhodování a chování obecně. Někdy je to pro vás divný slizký tvor, kterého byste z ramene nejraději shodili, ale zároveň v motivačních textech slýcháme „poslouchejte své pocity“, a tak je ta žába spíše spojencem. Nic proti žábám ani pocitům – je dobře, že je máme.

Na pocitech je vůbec nejvíc toxické to, že každému podsouvají myšlenku, že rozumí doslova všemu. Většina lidí pak má pocit, že má názor (svůj názor) na všechno: od počasí přes stav psychického a fyzického zdraví tučňáků v pražské zoologické zahradě až po platební bilanci v České republice. Bohužel tento názor vybudovaný na pocitech a dojmech není tak docela náš, ale pracují na něm masmédia, naše okolí.

Rozhodla jsem se proto napsat tuto knihu, která má přinést vhled do ekonomie běžného dne. Najdete v ní praktické vysvětlení jednotlivých efektů a vztahů. Pevně věřím, že se po jejím přečtení nebudete v oblastech jako aktuální vývoj ekonomiky v České republice nebo rozhodování o investicích do kryptoměny rozhodovat podle emocí a pocitů, ale logických vazeb.

A abych odpověděla na otázku v nadpisu: kdy tuto knihu NEČÍST? Je řada situací, kdy byste tuto knihu neměli číst, například pokud sedíte za volantem jedoucího vozu, při chůzi ze schodů (ale i do schodů) a v řadě dalších situací. Pokud tedy čtením této knihy dojdete spíše k újmě nežli k poznání, pamatujte, je to na vaši vlastní odpovědnost.

Nejdůležitější informace předem:

Kniha obsahuje celou řadu ukázek, vysvětlení a modelových situací. Některé situace obsahují jisté cílené zjednodušení, na které je ale vždy upozorněno. S mírnou nadsázkou lze totiž říct, že kolik je v ekonomii otázek, tolik není odpovědí – je jich totiž stonásobek . Existuje celá řada ekonomických teorií a škol, jejichž vysvětlení jednotlivých jevů jsou často až protichůdná. Mimochodem to je přesně důvod, proč když dva ekonomové popisují totéž, neříkají vždy totéž.

1.Rozhodování lidí afirem zpohledu ekonomie

Na začátku všeho bylo… Za vším hledej… ehm… Raději jinak! Ekonomie začíná od člověka, od lidí, zkrátka od nás. Nejobecněji lze říct, že ekonomie je věda olidském chování. Vždyť nebýt nás lidí, neexistovaly by firmy, banky ani stát. Vekonomii se díváme na člověka, na jedince, který má téměř neomezené požadavky apotřeby. Ikdyž se třeba část populace snaží ominimalistický přístup kživotu, stále jsme to my– lidé– atoužíme po řadě zážitků aproduktů. Zpravidla pokud dosáhneme toho, co jsme chtěli, chceme či potřebujeme něco dalšího. Naše bažení po věcech aslužbách zde není na místě hodnotit anení to ani cílem ekonomie, ale je potřebné zdůraznit, že ač se to na první pohled nezdá, žijeme ve světě omezených zdrojů. Jinými slovy jednotlivci spotřebovávají, ale na trhu není vždy vše, co by si tito spotřebitelé přáli, nebo je to dostupné vomezeném množství aza vyšší cenu, než jsou ochotni zaplatit.

Zdroje můžeme rozdělit do několika kategorií.

Za zdroje vzácné lze označit ty zdroje, kterých je omezené množství. Samozřejmě zde musíme vymezit bližší podmínky. Například Vladimír Špidla před parlamentními volbami vroce 2002 prohlásil: „Zdroje jsou.“ Ano, zdroje– vtomto kontextu peníze– podle jeho vyjádření byly abylo jich dostatek. Ostatně zglobálního úhlu pohledu je zdrojů/peněz na celém světě vskutku nemalé množství. Na druhou stranu vrozpočtu České republiky jich je vždy nějaké omezené množství. Jinými slovy: čím je zdrojů méně, tím jsou vzácnější.

Mimo to, že jsou zdroje vzácné, mohou být iužitečné: užitečné zdroje jsou takové zdroje, jejichž spotřeba nám přináší určitý užitek. Pokud patříte mezi milovníky kávy, jistě víte, jak užitečná je ranní káva před náročným dnem.

Vekonomii se tedy jedinci rozhodují mezi spotřebou nejrůznějších zdrojů či produktů, kterých je omezené množství. Pak je tu ale otázka: jak se rozhodnout?

Obraz nebo dům? Vroce 2018 byl vNew Yorku prodán první obraz vytvořený uměleckou inteligencí za 432 500 dolarů (vpřepočtu cca 9‚8milionů korun). Za stejnou cenu by si člověk mohl pořídit vilku na venkově.

Obr. 1.1 Portrét nazvaný „Edmond De Belamy” vytvořený umělou inteligencí (zdroj: aukční síň Christie’s)

Jaká volba je tedy vhodnější? Koupě obrazu, či domu? Vekonomii předpokládáme, že se lidé rozhodují racionálně. Ovšem jak rozhodnout, která činnost/skutek je racionálnější? Je racionálnější koupit dům, nebo koupit unikátní obraz?

Problematiku toho, co je racionální aco naopak není, lze snadno rozhodnout, pokud klidskému rozhodování přidáme ještě jeden rozměr, jímž je užitek, který jedinec získá nákupem či spotřebou dané věci, ale islužby.

Vraťme se ale knašemu příkladu rozhodování mezi koupí prvního obrazu od umělé inteligence akoupí rodinného domu. Nejdříve si možnosti výběru vymezme podle charakteristik. První obraz od umělé inteligence je unikát, můžeme tedy říct, že se jedná ovzácný produkt. Je ovšem obraz užitečný? Pokud jste majitelem galerie moderního umění, pak ano. Můžete jej vystavit vgalerii aprofitovat zvětší návštěvnosti. Ovšem většina populace by tento obraz pravděpodobně jako užitečný vůbec neoznačila. Na druhé straně máme dům. Dům za vzácný označit úplně nemůžeme. Na venkově se nachází celá řada domů obdobného charakteru. Na druhou stranu, můžeme dům označit jako užitečný? Ano! Nabízí prostor kbydlení.

Existuje tedy jedno racionální rozhodnutí, zda zakoupit obraz, či dům? Odpověď je logická: neexistuje. Pro nadšeného majitele galerie bude racionální zakoupit obraz, pro mladou rodinu bude racionální zakoupit dům. Racionální rozhodnutí pro jednoho tedy nemusí být racionálním rozhodnutím ipro druhého.

Pravdou je, že většina lidí nekupuje dům nebo obraz každý den. Jedná se ohraniční příklad. Pojďme se tedy podívat na příklad zběžného dne. Značná část nejen evropské populace se řadí mezi milovníky kávy akávových nápojů, obyvatele České republiky nevyjímaje. Milovníky kávy vČeské republice neodradí ani fakt, který uvádí Mezinárodní kávová organizace: vmezinárodním srovnání je totiž cena kávy vČesku poměrně vysoká.[1]

Káva vs. černý čaj neboli kofein vs. tein. Milovníci kávy popíjejí tento hořký nápoj zprostého důvodu: konzumace kávy jim přináší užitek (slovy neekonomickými zkrátka prospěch). Již roku 1820 objevil vratislavský chemik Friedlieb Ferdinand Runge vkávě alkaloid, který byl později nazván kofein. Právě kofein přináší našemu tělu mnoho dobrého, například snižuje svalovou únavu avzbuzuje schopnost vyššího výkonu. Konkrétní dopady pití kávy na lidský organismus ovšem přenechejme odborníkům na danou problematiku.

Pokud se řadíte mezi milovníky kávy, pak jistě znáte nepříjemnou situaci, kdy tento lahodný mok není kdispozici. Například víkend spřáteli na chatě bez kávovaru nebo dovolená pod stanem ssebou přináší idiskomfort, kdy se vám po ránu nedostává VAŠEHO šálku horké kávy. Řada lidí vtakové situaci sáhne po alternativě, kterou je černý čaj. Tato volba je logická, čaj obsahuje tein. Tein obsažený včaji má sice jiný chemický vzorec, ovšem dopady na lidský organismus můžeme zúhlu pohledu nelékařů zhodnotit jako obdobné nebo alespoň podobné.

Pokud tedy po ránu vypijete místo oblíbené kávy alternativu (tedy čaj), dostane se vám také určitého užitku, ovšem nižšího. Ztéto situace vyplývá důležitý poznatek!

Zatímco na otázku jak velký užitek vám přináší pití šálku kávy? by většina lidí dokázala odpovědět jen stěží, tak na otázku přináší vám větší užitek jeden šálek kávy, nebo jeden šálek čaje? by většina lidí dokázala odpovědět bleskově.

Co nám tato situace tedy říká? Potvrzujeme zde teorii významného ekonoma Vilfreda Pareta (1848–1923). Ten přišel sdůležitým poznatkem, že produkty aslužby nejsou navzájem nezávislé, jsou si totiž navzájem substituty či komplementy. Vlidském chování, při lidském rozhodování máme vždy na výběr. Vždy se rozhodujeme mezi alternativami či určitou kombinací produktů či služeb. Vběžném životě přece neumíme vymezit přesnou míru nebo velikost užitečnosti určitého produktu či služby. Umíme je ale porovnat. Vždy se rozhodujeme vnávaznosti na kombinace či alternativy. Umíme porovnat užitek zkávy ačaje. Vurčité situaci vám přinese větší užitek káva, vjiné zase čaj. Skutečnost, že si místo kávy dáme čaj, abychom dosáhli alespoň nějakého uspokojení, nám ukazuje, že káva ačaj mohou být za určitých okolností substituty.

Stejně tak dokážeme porovnat množství užitku zkonzumace kávy vpřípadě pití více šálků. Podívejme se na obrázek 1.2 níže. Přepokládejme, že je ráno, anaším ilustrativním konzumentem kávy je člověk, který kávu pije rád. První šálek kávy mu proto přinese poměrně vysoký užitek (je těžké stanovit, jak velký, aproto zde máme jen ilustrativní číslo 5). Jaký užitek přinese tomuto milovníku kávy druhý šálek? Vypitím druhého šálku kávy pravděpodobně dosáhne stejného užitku, nebo velice obdobného jako vpřípadě, kdy vypil první šálek. Najednou dostane příležitost dát si ještě třetí šálek. Protože náš ilustrativní milovník kávy je opravdu velkým milovníkem kávy, pak přijme itřetí šálek. Jaký mu ale tento šálek přinese užitek? Vporovnání sprvním adruhým šálkem mu vypití třetího už přinese nižší užitek. Proč? Protože už vypil dvě kávy. Podobně můžeme pokračovat vpřípadě čtvrtého apátého šálku. Vypití páté kávy našemu milovníkovi přinese už jen velmi malý užitek. Zlomová chvíle přichází vpřípadě šestého šálku kávy. Po vypití pěti káv již náš milovník další kávu nechce– pokud by ji totiž vypil, nepřineslo by mu to žádný užitek.

Obr. 1.2 Vývoj užitku (mezního) při pití kávy

Vidíme, že vsituaci, kdy náš ilustrativní milovník kávy dostal příležitost vypít šestý šálek, kávu odmítá. Je to logické, po pěti šálcích kávy by většina lidí již další nechtěla. Obdobně je tomu vpřípadě konzumace čehokoliv jiného. Představte si, že si ksnídani dáte čerstvý křupavý rohlík (pokud patříte mezi moderní zastánce bezlepkového stylu života, představte si samozřejmě místo tukového rohlíku rohlík zalternativ obilnin). Takový čerstvý křupavý rohlík potřený máslem aslaďounkou jahodovou marmeládou jako od babičky jistě potěší nejen chuťové buňky, ale idalší smysly. Ale zpět kekonomii! Kolik takových rohlíků zvládnete posnídat? Dva? Tři? Azvládli byste sníst deset takových rohlíků? Možná ano, pokud si můžete dovolit nesledovat množství konzumovaných kalorií, ale klíčové je, co se děje sužitkem při větší avětší konzumaci. Vývoj užitku bude velice obdobný jako vpřípadě obrázku 1.2. Ivpřípadě pojídání rohlíků dojdete do momentu, kdy váš užitek zdalšího snědeného rohlíku bude menší amenší, časem možná izáporný. Této situaci říkáme zákon klesajícího mezního užitku.

Ajak funguje rozhodování okombinaci toho, co spotřebováváme? Pokud jste například voblíbeném řeznictví, pak vaše rozhodnutí otom, kolik si koupíte šunky, ovlivňuje přece ito, kolik si kšunce zakoupíte pečiva. Nerozhodujeme se zvlášť, kolik chceme šunky, azvlášť, kolik chceme pečiva. Rozhodujeme se vlogickém rámci: Kolik chceme pečiva spolu se šunkou?

Vilfredo Pareto proto zastával názor, že místo přímého měření užitku (které je takřka nemožné) mohou lidé vytvořit svou vlastní škálu preferencí: porovnat jednotlivé varianty kombinací produktů anajít tak optimální kombinaci.

Pokud seřadíme různé kombinace produktů aslužeb podle výše užitku, který nám přinášejí, přidáváme jim tzv.ordinální čísla. Tato čísla říkají, že první kombinace přináší nejvíce užitku, druhá kombinace méně užitku než první, ale stále více než kombinace třetí, atak dále. Této teorii proto říkáme ordinalistická teorie měření užitku.

Pro analýzu chování lidí jakožto spotřebitelů představil Pareto ještě jeden koncept, tzv.indiferenční křivky.[2] Indiferenční křivky mohou nabývat nejrůznějších tvarů, my začneme tím nejklasičtějším vysvětlením azobrazením (obr. 1.3).

Obr. 1.3 Indiferenční křivka

Jak jsem již uvedla výše, naše volba (volba naší spotřeby, ale ivolba rozhodnutí co dělat) je často vkontextu nějaké alternativy. Všechny body na indiferenční křivce nám ukazují všechny kombinace spotřeby/využití dvou produktů, které nám– jakožto spotřebiteli– přinesou stejný užitek.

Pojďme si tuto skutečnost ukázat na konkrétním příkladu. Představme si, že na svislé ose jsou jednotky misek oliv ana vodorovné ose decilitry vína. Vnašem ilustrativním příkladě indiferenční křivky na obrázku 1.3 to tedy znamená, že jedinec dosahuje stejné velikosti užitku, pokud spotřebovává:

•7 misek oliv a1 dcl vína,

•3 misky oliv a2 dcl vína,

•2 misky oliv a3 dcl vína,

•1 misku oliv a4 dcl vína.

Pokud se tedy daný jedinec rozhodne pro jednu zvýše uvedených kombinací, pak svůj užitek maximalizuje. Ve všech čtyřech bodech je užitek ze spotřeby stejný.

Ovšem co když jedinec chce pít více vína azároveň chce jíst víc oliv? Pak touží po zvýšení svého celkového užitku. Vtakovém případě nám již indiferenční křivka zobrázku 1.3 nestačí aje zapotřebí vytvořit křivku novou.

Obr. 1.4 Indiferenční křivka svyšším užitkem (posun nahoru)– tzv.indiferenční mapa

Vtento moment si ale možná říkáte: dobře, koncept indiferenční křivky je jasný, ale při nákupu vína aoliv vsupermarketu ho využiji jen těžko, takže mohu vůbec indiferenční křivku využít vpraxi?

Kouzlo indiferenční křivky spočívá vtom, že si vní můžete vizualizovat celou řadu situací běžného rozhodování. Stačí ktomu jen vhodně označit osy grafu.

Typicky „zpraxe běžného života“ si lze pomocí indiferenční křivky vizualizovat rozhodování při volbě struktury investičního portfolia. Představme si tedy situaci, kdy máte příjmy, máte splacené hypotéky iostatní dluhy ana svém běžném účtu máte nějaké množství úspor. Tyto úspory nejsou nijak úročeny, protože jsou na běžném bankovním účtu. Azároveň hodnotu těchto úspor snižuje rostoucí inflace.[3] Protože jste člověkem racionálně uvažujícím (jak už zekonomie víme), budete hledat možnost, jak své jmění rozmnožit. Budete hledat cestu, jak peníze zúročit. Jednou zčastých cest anápadů těch, kteří chtějí rozmnožit své jmění, jsou spořicí účty. Ovšem úročení spořicích účtů je poměrně nízké, atak se řada lidí přiklání kinvesticím. Na začátku investování se je nutné zamyslet nad strukturou investičního portfolia. Jinými slovy, musíte se zamyslet nad tím, do čeho chcete investovat. Samozřejmě každý chce investice, které přinášejí vysoký úrok. Je zde ale jedno velké ALE: při investování můžete nejen získat peníze, můžete je také ztratit. Ve světě investic platí jedna úměra: čím vyšší výnos, tím vyšší riziko. Apřesně tuto situaci si můžeme vizualizovat pomocí indiferenční křivky. Na svislou osu dáme výnos (resp. možnost výnosu), na osu vodorovnou pak ztrátu (resp. riziko ztráty). Ztráta je vtomto případě to, co nechceme. Vekonomii tomu říkáme statek snegativní preferencí neboli nežádoucí statek.

Indiferenční křivka investora, který nechce příliš riskovat, je nakreslena na obrázku 1.5. Každý investor je ale jiný, každý má jiné preference, aproto by indiferenční křivka každého investora vypadala trochu jinak. Ostatně vyzkoušejte si vytvořit vlastní indiferenční křivku vztahu výnosu aztráty!

Obr. 1.5 Indiferenční křivka– nežádoucí produkt

Vytvoření vlastní individuální křivky vztahu výnosu aztráty není příliš časové náročné. Především si investor sám může uvědomit, do jak velkého investičního rizika je ochoten jít. Nejdříve je potřeba vymezit osy. Máme osu vodorovnou, na níž je vyznačena ztráta, adále osu svislou, na níž je vyznačen výnos.

Následně si jen zodpovězte otázky:

•Pokud budete mít investiční příležitost, kde můžete dosáhnout výnosu/kladného úroku 2%, jakou největší ztrátu jste ochotni přijmout?

Tento bod zakreslete do grafu (vilustrativním příkladě na obrázku 1.5 je investor ochoten přijmout ztrátu 1%).

•Pokud budete mít investiční příležitost, kde můžete dosáhnout výnosu/kladného úroku 2‚5%, jakou největší ztrátu jste ochotni přijmout, ato tak, aby zároveň byl váš užitek stejný jako vpředcházející otázce?

Tento bod zakreslete do grafu (vilustrativním příkladě na obrázku 1.5 je investor ochoten přijmout ztrátu 2%).

•Pokud budete mít investiční příležitost, kde můžete dosáhnout výnosu/kladného úroku 3‚5%, jakou největší ztrátu jste ochotni přijmout, ato tak, aby zároveň byl váš užitek stejný jako vpředcházející otázce?

1.1Zaostřeno na firmy

Bezpečnost je naším cílem. Abychom jí dosáhli, každý tip se počítá

(Eisert, 2014)

1.2Mají firmy alidé něco společného?

1.3Výhoda: Kdo ji má? Aví to vůbec?

1.4Kdo vyluxuje akdo umyje auto? Domácí spor přehledně!

20

1.5Stabilita především: proč je dobré najít si své rovnovážné řešení

Table of Contents

O autorce

Pár slov, které věnovaly knize a otázce popularizace ekonomie známé osobnosti (nejen) z oboru ekonomie

Předmluva: Kdy tuto knihu NEČÍST

1. Rozhodování lidí a firem z pohledu ekonomie

1.1 Zaostřeno na firmy

1.2 Mají firmy a lidé něco společného?

1.3 Výhoda: Kdo jí má? A ví to vůbec?

1.4 Kdo vyluxuje a kdo umyje auto? Domácí spor přehledně!

1.5 Stabilita především: proč je dobré najít si své rovnovážné řešení