Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Štěpánka Bilová, Radmila Doupovcová,
Alena Hradilová, Věra Hromádková,
Barbora Chovancová, Hana Kallus, Radek Šimek

Právnická angličtina

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 8415. publikaci

Odpovědný redaktor Petr Somogyi
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Formát ePub Štěpán Böhm
Ilustrace Barbora Chovancová
Návrh a zpracování obálky Ondřej Mikulecký
Počet stran 328

První vydání, Praha 2022

Vytiskla tiskárna PBtisk a.s., Příbram

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2022

ISBN 978-80-271-4757-1 (ePub)
ISBN 978-80-271-4756-4 (pdf)
ISBN 978-80-271-2537-1 (print)

O autorech

Štěpánka Bilová

Vystudovala angličtinu a matematiku na Filozofické fakultě a Přírodovědecké fakultě Masarykovy univerzity v Brně. Pracuje jako odborná asistentka v Centru jazykového vzdělávání MU, kde učí odbornou angličtinu na Právnické fakultě. Specializuje se na využití technologií ve výuce jazyků, rozvíjení komunikačních dovedností a autonomie studentů.

Radmila Doupovcová

Vystudovala angličtinu a matematiku na Filozofické a Přírodovědecké fakultě Masarykovy univerzity v Brně, nyní pracuje jako lektorka v Centru jazykového vzdělávání MU. Učí právnickou angličtinu a koordinuje vývoj testů pro kurzy Angličtina pro právníky. Zabývá se metodami interaktivní výuky, testováním a využitím technologií ve výuce jazyků.

Alena Hradilová

Vystudovala angličtinu na Pedagogické a Filozofické fakultě Masarykovy univerzity v Brně. V současné době pracuje jako odborná asistentka v Centru jazykového vzdělávání MU, kde se specializuje na akademickou a právnickou angličtinu. Hlavní oblastí jejího zájmu je využití videokonferenčních technologií a metody zážitkové pedagogiky ve výuce odborného jazyka.

Věra Hromádková

Vystudovala anglickou filologii, překladatelství angličtiny a právo na Masarykově univerzitě v Brně. V současnosti působí jako lektorka v Centru jazykového vzdělávání MU, kde vyučuje předmět Angličtina pro právníky.

Barbora Chovancová

Vystudovala angličtinu na Masarykově univerzitě v Brně a žurnalistku na Univerzitě Palackého v Olomouci. Ve své doktorské práci se věnovala diskurzu v soudní síni (The Dynamics of Courtroom Interaction in English: A Sociolinguistic Study of the Transcripts of O.J. Simpson Civil Case). V současné době se kromě právnické angličtiny zabývá tématem jazykové mediace, a to jak z teoretického, tak z praktického hlediska. Podporuje autonomní učení a pracuje jako jazyková poradkyně.

Hana Kallus

Vystudovala angličtinu a češtinu na Filozofické fakultě Univerzity Palackého v Olomouci a aplikovanou lingvistiku na University of Birmingham (UK). Podílela se na obnovení Katedry anglistiky na Pedagogické fakultě Masarykovy univerzity v Brně. Ve své doktorské práci se věnovala jazyku přesvědčování v panelových diskuzích BBC Radio 4 a tuto zkušenost využívá od roku 1995 při výuce právnické angličtiny, videokonferenčních dovedností i jazykových dovedností v kombinaci s obchodním právem. Je soudní překladatelkou.

Radek Šimek

Vystudoval angličtinu a portugalštinu na Filozofické fakultě Masarykovy univerzity v Brně. V současnosti působí jako lektor v Centru jazykového vzdělávání MU v oddělení na právnické fakultě, kde vyučuje předmět Angličtina pro právníky.

Úvod

Předkládaná kniha se věnuje praktickým aspektům právnické angličtiny a uvádí do problematiky právního jazyka pohledem českého čtenáře. Jednotlivé kapitoly se pohybují na poli práva, lingvistiky a především komunikace, poukazují na rozdíly práva anglosaského a evropského a nabízejí možnost procvičení dané problematiky. Kniha se nezaměřuje pouze na rozvoj jazykových dovedností, učí také strategie, jak komunikovat v oblastech, kde mezi právními systémy není přesný přesah.

Text je věnován českým právníkům a příbuzným profesím, studentům právnických fakult, zájemcům o právní jazyk (ať už z řad akademiků či široké veřejnosti) a v neposlední řadě učitelům právnické angličtiny. Může být inspirativním zdrojem i pro překladatele a tlumočníky z angličtiny, přestože jim není primárně určen.

Při prezentaci informací vycházíme z odborné literatury, zejména ze zahraničních pramenů z anglosaského světa, ale i z prací domácích autorů. Jako největší přínos vidíme fakt, že se do textu promítá naše vlastní zkušenost, a to jak práce akademiků zabývajících se právním jazykem, tak učitelů právnické angličtiny, jejichž cílem je pomáhat studentům proniknout do tajů tohoto odborného jazyka. Svoji roli sehrávají dokonce i naše zkušenosti a zájmy v mimopracovní oblasti, kdy v části věnované dalším doporučením představujeme zdroje užitečné pro právnickou angličtinu z oblasti kultury.

Celou knihu jsme koncipovali tak, aby byla naučná, ale zároveň i čtivá a zábavná, a také aby se s ní dobře pracovalo. Nechtěli jsme, aby se jednalo jen o čistě teoretické pojednání. Naším cílem bylo, aby čtenářům pomohla k hlubšímu pochopení jazyka a nenásilnou formou rozvíjela řečové dovednosti v oblasti právnické angličtiny. Kromě průvodního textu v češtině v ní proto najdete i různá jazyková cvičení, která si můžete sami vyzkoušet a vyhodnotit s pomocí nabízeného klíče, případně na nich pracovat se svým učitelem právnické angličtiny. Tento hands-on approach považujeme za nejefektivnější způsob práce s jazykem.

Český text uvádí anglické příklady kurzivou, a pokud je význam možné snadno odvodit z kontextu, nejsou důsledně překládány. Rovněž citace, které jsou uvedeny jako ilustrace nebo doplnění textu, nejsou přeloženy, nicméně je jejich význam okomentován tak, aby mu rozuměl i čtenář s méně pokročilou znalostí anglického jazyka. Cvičení jsou uváděna dvojjazyčně, takže s nimi snadno může pracovat i člověk, který neovládá češtinu, ať už v roli studenta nebo učitele. Poslechová cvičení jsou pro usnadnění opatřena QR kódy, které odkazují na nahrávky a videa volně přístupná na internetu.

Pokud v textu této knihy používáme termín právník, advokát, asistent a podobně, myslíme tím samozřejmě zástupce dané profese obou pohlaví. Na právnických fakultách nyní studuje přibližně stejný počet studentek a studentů – a šikovní jsou všichni. V případě klientů uvažujeme stejným způsobem.

Rychlý pohled na obsah odhalí, že v knize vycházíme z obecné charakteristiky právnické angličtiny (typických rysů legalese i v současnosti doporučované plain English), které poté aplikujeme na specifické, pro právníky důležité komunikační dovednosti, konkrétně na vyjednávání, argumentaci, mediaci, rozhovor s klientem a korespondenci. Knihu uzavírá kapitola s doporučeními pro další práci na právnické angličtině.

Jednotlivé kapitoly jsou vzájemně provázány a staví na tom, co se čtenář postupně dozvídá. Mysleli jsme však i na ty, které zajímá jen některá oblast, například jen kapitola věnovaná rozhovoru s klientem, a začtou se nejdříve do ní. Text jsme proto opatřili odkazy na potřebné informace zmíněné jinde v knize tak, aby si i takový čtenář mohl o dané problematice vytvořit ucelenější obrázek.

Pro osvěžení jsme v některých cvičeních místo klasického právnického Joe or Jane Doe1 použili jména postav z oblíbených knih či filmů, jejichž autorům tímto vzdáváme hold. Můžete si s námi zahrát hru na hledání literární předlohy, z níž jsme si jména vypůjčili. Seznam beletrie a filmů, z nichž jsme čerpali, pak naleznete v bibliografii na konci knihy.

Součástí knihy je i glosář termínů, který byl vytvořen na základě našich dlouholetých zkušeností z výuky s přihlédnutím k tomu, v čem naši čeští studenti často chybují. Nemá být v žádném případě vyčerpávajícím zdrojem slovníkových hesel, ale spíše upozorněním na obtížnost vybraných jevů.

Na závěr knihy jsme zařadili souhrnné cvičení – v podstatě se jedná o case study, tedy případovou studii, s milostnou zápletkou, ve které si čtenáři mohou zopakovat a upevnit to nejdůležitější, co se při práci s knihou postupně dozvěděli a naučili.

Jste připraveni? All set? Ready to go? Otočte stránku, naše cesta s právnickou angličtinou právě začíná.

1 Jména John a Jane Doe se v anglosaském prostředí používají jako odkaz k lidem v případech, kdy není známé jejich pravé jméno, například při nálezu mrtvého těla, nebo pokud se jméno nesmí zveřejnit.

1.Charakteristika právnické angličtiny

London. Michaelmas term lately over, and the Lord Chancellor sitting in Lincoln’sInn Hall. … As much mud in the streets as if the waters had but newly retired from the face of the earth. … Smoke lowering down from chimney-pots, making asoft black drizzle, with flakes of soot in it as big as full-grown snowflakes. … Fog everywhere. … Gas looming through the fog in diverse places in the streets.

On such an afternoon some score of members of the High Court of Chancery bar are … mistily engaged in one of the ten thousand stages of an endless cause, tripping one another up on slippery precedents, groping knee-deep in technicalities, running their goat-hair and horsehair warded heads2 against walls of words and making apretence of equity3 with serious faces, as players might. On such an afternoon the various solicitors in the cause, some two or three of whom have inherited it from their fathers, who made afortune by it, ought to be—as are they not?—ranged in aline, in along matted well (but you might look in vain for truth at the bottom of it) between the registrar’sred table and the silk gowns, with bills, cross-bills, answers, rejoinders, injunctions, affidavits, issues, references to masters, masters’ reports, mountains of costly nonsense, piled before them. …

(Charles Dickens, Bleak House, Chapter I: In Chancery)

Charles Dickens ve svém románu Ponurý dům (Bleak House) popisuje vuvedené ukázce právníky (konkrétně barristery asolicitory vprostředí Court of Chancery4) jako specifickou, uzavřenou komunitu osob téměř doslova zahalenou mlhou adýmem, zabředávající do bahna záludných precedentů, formalit, azejména do množství právních dokumentů. Vpravdě ponuré vyobrazení. Pravdou ale zůstává, že jazyk, ať už ve formě právních dokumentů nebo jako mluvený diskurz, je ve velké míře pro tuto profesi určující. Jazyku práva se vtéto kapitole budeme věnovat podrobněji. Vydáme se na historický exkurz do vývoje právnické angličtiny, rozebereme její charakteristické rysy, řekneme si, proč se vyskytují, zda jsou žádoucí azda by pomalu nebyl čas na změnu.

1.1Co si představit pod pojmem právnická angličtina?

Právní jazyk, vnašem případě právnická angličtina (language of the law), je také označován termínem legalese. Podle oxfordského slovníku je legalese definována jako the formal and technical language of legal documents. Dodejme ale už zde, že legalese je často chápána vširším slova smyslu amůže stejně dobře zahrnout ijazyk mluvený.

Zde uvádíme několik příkladů použití termínu legalese ve větě:

•The Supreme Court decisions that he attacks are worded in difficult, if not impenetrable, legalese.

•If you have apolicy that is 25 pages of single-spaced, dense legalese, people simply will not be able to find the answers that they want.

•The document seeks to present ideas clearly, concisely, and directly, and to avoid legalese, archaic terms, and repetition.

Zvýše uvedených vět je patrné, že označit dokument za psaný vlegalese není nic lichotivého. Vprvní větě je synonymem pro obtížně čitelný, ba dokonce neproniknutelný text. Stejně tak druhá věta kritizuje firemní strategii, která je dlouhá, hutně psaná atěžko srozumitelná. Třetí věta staví do kontrastu legalese, archaické výrazy aopakování slov sargumenty prezentovanými jasně, stručně apřímo.

Použití legalese má však isvé opodstatnění. Příkladem může být text, který je adresován advokátním kancelářím. Text se jmenuje What is legalese and why is it bad? Není úplně nestranný, je reklamní, snaží se vpodstatě prodat PR servis, ale podle našeho názoru je trefný.

Task 1

Přečtete si názor autorů, vtextu podtrhejte, kdy je vhodné legalese použít akdy se jí vyhnout, audělejte si svůj vlastní názor.

Underline the situations in which legalese is, or is not, appropriate, according to the authors of the text. What is your opinion on legalese?

If you’re alawyer, you may already be familiar with the term legalese. For those who may be unaware, it refers to legal speak or language that is filled with awhole lot of legal terminology and scholarly/academic words, phrasing, and terms. Legalese is using terms like stipulation and statute without explaining their definitions. It’susing odd words like herewith and henceforth. When using legalese, you’ll generally avoid using contractions and common lingo for the most part.

There’satime and place for legalese. When completing court documentation and filing official legal letters, you may definitely see the need to include abit of it. These are the documents that will primarily get read by other legal professionals, after all, so writing within the legal realm makes sense. But what about for your law firm’swebsite? What about for your blog, or over social media?

These are the places in which legalese tends to do more harm than good. The key is to always remember your audience when approaching legal writing of any kind–whether it be for aclient, the court, aproceeding judge, or your potential client base. Ask yourself the following questions:

Who am Iwriting for?

What is my goal?

Will my intended audience understand and appreciate my word choice, tone, and writing style, or should Ichange it to better suit them?

Remember, when writing for your current or potential client base, those individuals most likely don’t understand what all the legal terms you commonly use mean. They may struggle with digesting long sentences using academic speak. Don’t be afraid to use language and grammar that’sshorter, more succinct, and more approachable when writing for your law firm website–whether that content is featured as site content or blog posts.

When posting over social media platforms, you especially want to keep your content approachable. Shorter sentences and phrases help your audience pay attention to what you have to say instead of simply skimming past your post. When it comes to social media, brevity definitely matters. Including pictures can help increase social media visibility as well.

(Legal InSites, 2018)

1.1.1Historický vývoj právnické angličtiny

Kritika anglického právního jazyka není záležitost poslední doby aje velmi úzce spjata svývojem právnické angličtiny jako takové. Původně šlo vboji za srozumitelnost právního jazyka zejména oto, aby texty nebyly psány francouzsky nebo latinsky, ale anglicky– tedy vjazyce přístupném běžným občanům.

Vše začalo již vdobách, kdy původní obyvatelé britských ostrovů řešili záležitosti práva ve vernacular (vernakulární jazyk), což je jazyk nebo nářečí používané vběžné řeči lidmi vdané zemi nebo oblasti (Oxford English Dictionary). Pak přišly různé vlny dobyvatelů počínaje Římany přes Anglosasy až po Normany. Římané ssebou přinesli latinu. Po jejich odchodu kolem roku 410 Anglosasové dále používali mluvenou Old English5, kterou kolem 7. století začali ipsát. V11. století pak přišla obrovská změna.

Může za to událost zroku 1066, která se váže kjednomu znejdůležitějších dat britské historie, jež si všichni Britové pamatují ze školních lavic ajsou schopni vysypat zrukávu podrobnosti obitvě uHastingsu, kde padl král Harold, údajně po zásahu šípem do oka. Vilém, vévoda zNormandie, nazývaný Vilém Dobyvatel, William the Conqueror, který stál včele vítězných Normanů, byl do tří let ve Westminsterském opatství korunován anglickým králem aživot na Britských ostrovech se navždy změnil.

Tato událost měla nedozírné důsledky nejen pro život anglické šlechty, jejíž majetek Vilém Dobyvatel vyvlastnil, ale ipro jazyk jako takový, potažmo ipro jazyk právní. Peter Tiersma ve své knize Legal Language (1999) vysvětluje, že ač šlechta mluvila francouzsky, jazykem, jímž byly psány právní dokumenty, se stala latina, která tak nahradila původní angličtinu, tedy jazyk, který za Normanů zůstal lower-class language of asubjugated people (Tiersma, The Plain Language Movement). Normané byli zvyklí psát latinsky; francouzština se začíná objevovat ivpsaném jazyku až ve druhé polovině 13. století, ato zejména vzákonech, statutes. Vroce 1310 je už většina zákonů psána francouzsky (Tiersma, The Nature of Legal Language, s.6).

Francouzština se také postupně stávala jazykem soudních síní, což vedlo kobecné nespokojenosti. Výsledkem byl Statute of Pleading zroku 1362, který stanovil, že namísto francouzštiny bude při ústní komunikaci ve všech královských amístních soudech vzemi používána angličtina. Proto se někdy na druhou polovinu 14. století nahlíží jako na dobu, kdy se rozšiřuje anglický vernakulární jazyk zlower class na vrstvy aristokratické. Jiní vědci se domnívají, že jde jen opředzvěst změn, které měly být dovršeny až ve století patnáctém, aStatute of Pleading byl tak jen pouhým symbolickým prohlášením, které nebylo důsledně dodržováno. Každopádně ale Statute of Pleading dokazuje, že angličtinu lze považovat za jazyk vhodný pro fungování soudnictví (Ormrod, 2003, s.750).

Přestože kolem roku 1425 používaly angličtinu široké vrstvy obyvatelstva jak vpsaném, tak vmluveném jazyce, soudním síním ipsaným zákonům– tedy legislativě– nadále vládla francouzština.6 Vsoudnictví se udržela ještě 100–200 let, ač se vtéže době vAnglii už přestávala používat. Mattila (sodkazem na Mellinkoffa) toto udržování francouzštiny vysvětluje tak, že jazyková bariéra (tedy neschopnost běžných lidí sledovat, co se děje usoudu) zajistila, že nebudou strkat nos tam, kam alespoň podle právníků nos strkat nemají (Mattila, 2006).

Normanská francouzština vAnglii zakonzervovala právní termíny způsobem, jakým by to živý, vyvíjející se jazyk učinit nemohl. Dědictvím Law French tak do dnešních dnů zůstávají pojmy jako property, estate, chattel, executor, tenant, damage, judge, defendant, plaintiff nebo tort. Mnohé čtenáře jistě překvapí, že francouzština byla jako jazyk vsoudnictví definitivně zrušena až vroce 1971 (Mattila, 2006, s.228).

Poté, co jsme se dozvěděli okoexistenci angličtiny, francouzštiny alatiny, snadno pochopíme význam Tiersmova termínu trilingualism. Tyto tři jazyky vedle sebe koexistovaly, byly používány vrůzných kontextech. Angličtina pro výslech svědků, francouzština pro komunikaci vsoudní síni, latina pro písemná podání azáznamy soudních jednání (Mattila, 2006, s.208), ale mohlo se stát, že se všechny tři objevily ivjednom dokumentu (Languages used in Medieval documents).

Latina afrancouzština byly jako jazyky formálních záznamů azákonů nahrazeny angličtinou zákonem Proceedings in Courts of Justice Act až vroce 1730. Vliv latiny však samozřejmě přetrvává dodnes vtermínech jako ad hoc, de facto, bona fide, inter alia nebo ultra vires.

Právní jazyk byl často pro zbytečnou pompéznost anabubřelost předmětem nejen kritiky, ale ivtipů azesměšňování. Vroce 1596 se tehdejší britský Lord Chancellor7 rozhodl, že exemplárním způsobem předvede, jaký typ dokumentů nechce usvého soudu přijímat. Jednoduše vzal jedno podle něj obzvláště komplikované anesrozumitelné podání, ve všech sto dvaceti stranách nechal udělat doprostřed díru apověsil jej nešťastnému autorovi na krk. Anejen to– chudák pisatel byl ten den vlondýnské Westminster Hall ukazován jako odstrašující příklad všem lidem, kteří se tam právě pohybovali.8

Velmi výrazným kritikem právnické angličtiny byl osvícenský filozof Jeremy Bentham, který ji nevybíravě odsuzoval jako excrementitious matter aliterary garbage apřimlouval se za to, aby jí iobyčejní lidé mohli porozumět, protože plain legal language je základem dobré správy (Tiersma, The Plain English Movement).

Zde naši cestu historickým vývojem právnické angličtiny přivádíme na pomyslné rozcestí, odkud se můžeme paralelně vydat na exkurzi do Spojených států amerických. Odpočiňme si tedy na chvíli od Britů astarého kontinentu apřenesme se do zámoří. Poté se opět vrátíme kvývoji vbritské monarchii.

1.1.2Spojené státy americké

Zhruba ve stejné době, kdy se ve Velké Británii ozýval hlas Benthamův, se vnově nezávislých Spojených státech amerických rovněž diskutovala otázka demokracie adobrého vládnutí. The Founding Fathers9 si byli dobře vědomi, jak důležitou roli hraje srozumitelný jazyk práva, aupozorňovali na nešvary některých kolegů. Například Thomas Jefferson, sám povoláním právník, se vroce 1871 podivoval nad tím, že jeho kolegové are making every other word a‘said’ or ‘aforesaid’ and saying everything over two or three times, so that nobody but we of the craft can untwist the diction and find out what it means…10

Praktické dopady této kritiky se ovšem začaly znatelněji projevovat až ve čtyřicátých letech 20. století. Nejvýraznější osobností (alespoň podle lingvistky Schriverové) byl právník Rudolph Flesch, původem zRakouska, který jako první zformuloval pravidla plain writing. Nejenže přišel na souvislost mezi srozumitelností textu adélkou slov avět, ale díky matematickému vzorci, který vytvořil, byl schopen srozumitelnost měřit. Tento vzorec, the Flesch-Kincaid test, se stále využívá, například vtextových editorech MS Word. Ve své knize The Art of Readable Writing poskytuje Flesch také návod ktomu, jak psát aeditovat tak, aby výsledek nebyl nesrozumitelný (Schriver, 2017, s.7). Situace vUSA ale ještě nebyla zralá na změny aFleschovy snahy nepadaly na úrodnou půdu. Změna přišla až vsedmdesátých letech 20. století, kdy se dalo do pohybu reformní hnutí Plain English Movement. Na jeho počátku byly dvě publikace– The Language of the Law Davida Mellinkoffa aPlain English for Lawyers Richarda C. Wydicka. The Language of the Law, která jako první vlaštovka vyšla vroce 1963 vUSA, je novátorskou publikací. Autor, sám praktikující právník, vní popisuje nejen to, jak právníci komunikují, ale také hodnotí efektivitu komunikace azaujímá kritický postoj kjejím nedostatkům. Na ni, byť až vroce 1978, navazuje publikace Plain English for Lawyers. Hnutí Plain Language Movement bylo vAmerice totiž schopno od začátku šedesátých let do konce sedmdesátých pokročit tak daleko, že byl vydán tento podrobný návod, jak komunikovat. Podle Plain English for Lawyers se dodnes učí studenti práv psát srozumitelně aprincipy plain English se staly součástí výuky na většině právnických fakult vUSA.

Ve státní správě nastal průlom vroce 1978, kdy prezident Jimmy Carter podepsal nařízení, executive order, ve kterém požadoval, aby vládní orgány používaly co nejkratší formuláře aco nejjednodušší jazyk.11 Vnásledujících dekádách se připojovaly jednotlivé státy buď na úrovni zákonů (například Connecticut), nebo alespoň ustanovováním poradních komisí složených ze soudců aprávníků, které měly za úkol navrhnout, jak současnou situaci na poli jazyka nejlépe řešit (Schriver, 2017, s.37). Snahy osrozumitelný ajednoduchý jazyk se zoblasti spotřebitelské abankovní rozšířily přes zdravotnictví až kpřijetí federálního zákona, který vstoupil vplatnost 13. října 2011, Plain Writing Act zroku 2010. Tento federální zákon měl za cíl zlepšit přístup občanů kinformacím tím, že vládní dokumenty budou srozumitelně prezentovány. Jeho účelem je to improve the effectiveness and accountability of Federal agencies to the public by promoting clear Government communication that the public can understand and use.12

1.1.3Velká Británie

Ve Velké Británii se od osvícence Jeremyho Benthama proti neproniknutelnému právnímu jazyku nepodnikaly žádné výraznější kroky až do sedmdesátých let 20. století. Pojďme se podívat na to, co se odehrálo dále.

Podobně jako ve Spojených státech amerických se ive Velké Británii vsoučasnosti věnuje pozornost dokumentům, které směřují od státu kjednotlivcům. Od roku 1979 se Plain English Campaign snaží bojovat proti gobbledygook, jargon and misleading public information. Tato kampaň pomohla mnoha vládním organizacím adalším oficiálním organizacím stvorbou aúpravou jejich dokumentů, zpráv ajiných publikací. Má se za to, že každý občan má právo na jasné avýstižné informace (About Us. The Plain English Campaign).

Vroce 1999 byly snahy Plain English Campaign korunovány úspěchem, když byla schválena novela soudního řádu, Rules of Civil Procedure, scílem jej zjednodušit. Této události se také dostalo výrazné pozornosti médií, protože nahrazovala některé klíčové právní pojmy moderními ekvivalenty. Subpoena je nyní witness summons,13 in camera hearing je private hearing14 awrit byl zaměněn za claim form.15 Vneposlední řadě pak byl plaintiff nahrazen pojmem claimant16 (Civil Procedure Rules, Wikipedia).

Snahy ocelkovou změnu vBritánii zatím nemají oporu vzákoně, který by stanovoval státním orgánům povinnost srozumitelně komunikovat. Dalším krokem vtomto snažení byl ovšem dokument Public Administration Committee zroku 2009, který má název Bad Language: The Use and Abuse of Official Language. Znázvu je patrné, že se ksoučasnému stavu komunikace politiků apublic servants vůči občanům staví kriticky atvrdí, že by měl být používán jazyk jasný, přesný asrozumitelný. Vtomto dokumentu se přímo konstatuje, že oficiální jazyk často dokáže zkreslit nebo zamlžit význam, což samozřejmě rozhodně nevede kprávní jistotě aobecně ke srozumitelnosti státní politiky akpřístupnosti veřejných služeb.

1.1.4Snahy ozměny vprávním jazyce vČeské republice

Při čtení předchozích řádků jste se už možná zamysleli nad tím, zda probíhá reforma právního jazyka iunás. VČeské republice nejsou snahy ozjednodušování právního jazyka tak viditelné jako vanglicky mluvících zemích. Dokumentem, který zmiňuje, jak psát návrhy právních předpisů, jsou Legislativní pravidla Vlády ČR. Ta však jazykové stránce věnují jen jeden článek, ato čl. 40, který se ve čtyřech odstavcích věnuje terminologii, čili výběru slov, avpátém doporučuje předpisy formulovat voznamovacím způsobu přítomného času, zpravidla vjednotném čísle (Legislativní pravidla, 2018).

Docentka Chromá, přední znalkyně právnické angličtiny, upozorňuje, že vČeské republice není zavedena dlouhodobá zvyklost systémové výuky legal drafting na univerzitách, jako je tomu vanglicky mluvících zemích (2014, s.54). Nicméně se již blýská na lepší časy, protože do studijních plánů právnických fakult proniká dovednostní výuka ivtéto oblasti.

Srozumitelnost jazyka je vČeské republice také prosazována spotřebitelskou organizací dTest, která tak činí zejména sohledem na spotřebitele jakožto slabší, chráněnou stranu smluv vsouladu sevropskou legislativou. Pro e-shopy nabízí vzorový standard obchodních podmínek, který odpovídá aktuální legislativě aje sepsán tak, aby byl srozumitelný ispotřebitelům. Příkladem dobré praxe jsou také materiály, které připravuje úřad Veřejného ochránce lidských práv, například informační letáky, jež velmi srozumitelně vysvětlují problematiku domácího násilí apřehledně prezentují konkrétní kroky, které oběti mohou podniknout (Kancelář veřejného ochránce práv, 2020).

1.2Typické znaky právnické angličtiny

Historický vývoj jazyka jsme pro naše účely vyčerpali aje tedy čas, abychom zmapovali současný stav. Tak tedy angličtina pro právníky? Právnická angličtina? Obecná angličtina sodbornými termíny? Není až tak důležité, jak tento typ odborného jazyka nazveme, ale spíše jak kněmu přistupujeme. Praktikující právník (ať už advokát, státní zástupce, firemní právník či jakákoliv jiná správem spojená profese) iosoba vyhledávající právní služby či služby veřejné správy si všimne, že se právní jazyk liší od jazyka běžného (obecného).

Na tomto místě se sluší čtenáři odborného textu nabídnout něco málo teoretického ukotvení adefinic. Pojďme se tedy společně prokousat několika odstavci pokusů ovymezení azařazení právního jazyka tak, jak jej vnímají renomovaní lingvisté.

Jazyk práva, či právníků, chcete-li, je obvyklý aneobvyklý zároveň. Má mnoho společného stypickými rysy odborného žargonu jiných profesí– sřečí mediků, inženýrů, stavbařů, veterinářů adalších. Jsou to totiž způsoby jazykového vyjadřování ovelmi specifických tématech, která mají svá typická pojmosloví. Kromě čistě komunikační funkce má však odborný jazyk také roli socializační– spoluvytváří skupinovou identitu anavozuje pocit solidarity mezi jejími členy. Anejen to– vymezuje skupinu inavenek. Dalo by se také říci, že historicky vymezuje hranice mezi profesionály aveřejností vdobrém išpatném slova smyslu. Právní jazyk se od jiných odborných jazyků liší vjednotlivých charakteristikách aprávnická angličtina není výjimkou.

Právnická angličtina je podle průkopnické Mellinkoffovy knihy definována jako customary language used by lawyers in those Common law jurisdictions where English is the official language (1963, s.3), je tedy jazykem právníků, kteří hovoří anglicky. Jde ojazyk určité sociální skupiny, což zprávnické angličtiny činí sociolingvistickou varietu. Vpodstatě to znamená, že právníci jsou pro lingvisty více či méně koherentní sociální skupina, která si vytvořila vlastní způsob vyjadřování jak vmluvené, tak vpsané řeči. Tento vlastní způsob vyjadřování, typický pro danou sociální skupinu, se stal registrem (čili specifickou kategorií jazyka), který je nezávislý na nářečí astylu (typu dokumentu či mluveného projevu) aodpovídá tématu, okterém se hovoří nebo píše (Trudgill, 1994). Mellinkoff dodává, že jazyk právníků obsahuje typická slova, fráze azpůsoby vyjadřování, stejně jako stylistická specifika (1963, s.3), čímž jasně upozorňuje na objektivní odlišnost tohoto žánru.

Na právnickou angličtinu můžeme nahlížet nejen jako na registr, ale také jako na sublanguage (podjazyk), jak jej označuje Tiersma. Ten má totiž za to, že právnická angličtina se nachází na kontinuu mezi samostatným jazykem aběžným obecným jazykem azároveň je běžnému jazyku blíže, než se předpokládá (2005, s.30). Nasvých webových stránkách věnujících se právnickému jazyku Tiersma vysvětluje, co rozumí pod pojmem sublanguage. Sublanguage má svou specializovanou gramatiku, omezená témata, obsahuje lexikální, syntaktická asémantická omezení aumožňuje tvorbu nestandardních gramatických pravidel, která vběžném jazyce nejsou obvyklá (Tiersma, Legal language [online]). Jinými slovy, sublanguage se využívá vurčité konkrétní tematické oblasti, má svou specifickou slovní zásobu, ato vše je korunováno pravidly, která se mohou lišit od pravidel běžného jazyka.

Podle účelu komunikace právní jazyk vymezují také Coulthard aJohnson (2007). Mají za to, že legal genres are conventional, repeated and distinctive features of text that arise from its communicative purpose (2007, s.55). Coulthard aJohnson si uprávnické angličtiny také všímají klíčových aspektů žánru jako stylu, čili užití slovní zásoby astavby věty, ale také zdůrazňují důležitost funkce aúčelu právnické angličtiny (s. 61). Také Bhatia poukazuje na fakt, že vsoučasné době se analýza profesního (či odborného) jazyka zaměřila spíše na kontext, ve kterém se daná profesní variace jazyka užívá ainterpretuje, než na jeho formu astrukturu (Bhatia 2004, citováno vCoulthard and Johnson, 2007, s.61).

To všechno jsou samozřejmě vlastnosti právnické angličtiny, ale bez ohledu na to, jak danou varietu nazveme (zda sublanguage, registr, argot, dialekt, styl nebo dokonce samostatný jazyk), bezesporu jde ocomplex collection of linguistic habits that have developed over many centuries and that lawyers have learned to use quite strategically (Tiersma, Legal language [online]).

Zvýše uvedeného vyplývá, že přestože existuje mnoho možností, jak danou variantu jazyka zařadit aukotvit, ohledně několika charakteristických rysů právnické angličtiny se lingvisté shodují:

•jde ovariantu jazyka;

•je používána vprofesním styku (jak mezi právníky, tak ve vztahu právník-neprávník);

•má své specifické charakteristiky (slovní zásobu, větnou stavbu atd.);

•jde opsaný imluvený jazyk;

•je nezávislá na nářečí aosobním stylu mluvčího;

•má sociální funkci (vymezuje audržuje dynamiku sociálních skupin).

Definicemi jsme se prokousali amůžeme společně probádat opoznání uchopitelnější terén typických znaků právnické angličtiny, které by nám mohly být kpraktickému užitku. Přestože se může zdát, že ohledně pojmenování kategorie, do které právnická angličtina patří, mezi lingvisty nepanuje shoda, zjištění ojejích typických vlastnostech, rysech aznacích jsou poněkud konzistentnější. Pojďme si je pojmenovat, od těch elementárních směrem ke komplexním.

1.2.1Slovní zásoba

Odborné výrazy

Tiersma (2006) označuje odbornou slovní zásobu jako nejvýraznější lingvistický rys právnické angličtiny aprávního jazyka obecně. Odborná slovní zásoba se skládá ze slov se specifickým významem avkaždé disciplíně se jí užívá jako prostředku přesné komunikace. Pro zúčastněné odborníky zároveň představuje určitou formu úspornosti. Mellinkoff uvádí jako typické odborné výrazy právnické angličtiny obiter dictum,17 injunction,18 novation19 (Mellinkoff, 1963, s.16). Nyní se tedy zaměříme na odbornou slovní zásobu, kterou si musí právník nejdříve bezpečně osvojit, ateprve poté sní může pracovat. Úvodním krokem pro všechny, kdo správem pracují, bývá naučit se striktně oddělovat slovní zásobu zobčanského atrestního práva, čemuž se bude věnovat následující cvičení založené na reáliích Common law.

Task 2

Přečtěte si texty ozákladních znacích občanského atrestního práva adoplňte relevantní informace do tabulky.

Read the following texts on civil and criminal law and fill in the table below.

Civil law is abody of law that determines private rights and liabilities, as distinguished from criminal law. Civil cases concern private disputes between persons or organizations, such as disputes involving accidents or contracts. Civil procedure then seeks to compensate people for monetary losses or settle disputes. The goal is to return the person who suffered the loss to the same position as before the loss happened, or to resolve disagreements. There are three types of civil wrongs, torts (for example negligence), breaches of contract and breaches of trust. In civil procedure, the legal dispute is between individuals and does not involve the state. Therefore, the individual must commence the legal proceeding. The person who takes legal action is known as the claimant or plaintiff. The other party is known as the defendant. The defendant is the person or entity that is being sued. The case citation (reference) in civil procedure is as follows: Svoboda vs. Novak, correctly read Svoboda and Novak. In the USA, it is read Svoboda versus Novak. In the court, the claimant can represent themselves or hire alawyer. The claimant must prove that the defendant committed the civil wrong on the balance of probabilities (in the USA on the preponderance of the evidence). This roughly means it is more than 50% likely that the defendant committed the wrong. If the court is satisfied that the claimant has proved their case on the balance of probabilities, then the defendant is found liable. If not, he/she is found not liable. If the defendant is found liable, the court may award damages (financial compensation) to the claimant. Other remedies include specific performance or injunction, among others.

NOTE: Claimant is an expression currently used in England, whereas Plaintiff is an expression used in the USA and also formerly in England.

Criminal law (also termed Penal law) is abody of rules defining offences against the community at large. It regulates how suspects are investigated, charged and tried. This kind of law also provides punishments for convicted offenders. The wrong in criminal law is known as acrime or offence. These are acts considered to be harmful to society as awhole. The person who commits acrime is acriminal or an offender. The person who suffers is avictim. In criminal proceedings, it is the state that tries to bring justice to the victim. The state is represented by the prosecution and the charged person is known as the defendant. Because of the potential loss of liberty or even life in some countries, the standard of proof in criminal cases is much higher than in civil cases. The job of the prosecution is to prove that the defendant has committed the crime. There is apresumption that the defendant is innocent until proven guilty and the burden of proof always lies with the party taking the action. This principle applies in both civil and criminal proceedings. The prosecution has to prove that the defendant is guilty beyond areasonable doubt. This means there must be avery high level of certainty demonstrated to the jury and court. How much is it in percentage? Approximately 95%. If the court is satisfied that there is no reasonable doubt, the defendant is found guilty and convicted of the crime. If there is areasonable doubt, the defendant is found not guilty of the crime and acquitted. If the defendant is found guilty and convicted, they are sentenced to apunishment. If the crime is serious, they can be sentenced to imprisonment. Examples of crimes include murder, theft, armed robbery, or arson. The case citation in criminal proceedings is as follows: R vs. Novak (UK), R stands for Rex/Regina (King/Queen), or The People vs. Novak (USA).

civil procedure

criminal procedure

the parties

the wrong is called

the aims

the standard of proof

the defendant is found

the possible outcomes

examples of wrongs

the citation of cases

useful verbs and collocations

Specifickou odbornou slovní zásobu můžeme nalézt vkaždém odvětví práva. Vybavíte si slovíčka, která patří do práva obchodního, rodinného, pracovního, či do oblasti smluv?

Task 3

Zařaďte následující výrazy do právních odvětví, pro která jsou typická. Některé výrazy lze použít ve více odvětvích, někdy ovšem sjiným významem.

Which branches of law do the following terms belong to? Some of the expressions are used in more branches and may have different meanings.

petitioner/respondent– partnership– intention to be bound– probation– discharge– conveyancing– passing-off action– custody– winding-up– sick pay– debentures– trade secret– lessor– liquidated damages– sole trader– Mens Rea– outstanding liabilities

Criminal law:

Contracts:

Family law:

Business law:

Intellectual property law:

Employment law:

Land law:

Právníci výše uvedeným termínům terms of art samozřejmě do hloubky rozumí aběžně je mezi sebou používají. Pokud ale právník komunikuje sneprávníkem, odborná terminologie může bránit vefektivní komunikaci. Vtakové situaci právník může zaujmout dva různé přístupy (nebo samozřejmě ijejich kombinaci). Pro ilustraci uveďme dvě modelové situace mezi advokátem ajeho klientem.

1.Advokát použije termíny, které postupně vysvětluje tak, aby je klient pochopil:

Client:

Ihave this letter from the court …

Lawyer:

Oh, Ican see awrit20 has been issued and served on you.

Client:

Erm, awrit …?

Lawyer:

Yes, this is awrit, adocument informing you that Mr Smith has filed an action against you.

Client:

Oh dear. Yes, it’sabout the wall that collapsed. What do Ido now?

Lawyer:

Now you need to return the acknowledgement of service. That means that you need to confirm in writing that you received the documents and express your standpoint.

Vtomto rozhovoru advokát používá termíny writ aacknowledgement of service. Klient tyto pojmy zjevně nezná, proto mu je advokát vysvětluje. Některým klientům tento přístup bude vyhovovat, neboť se rádi dozvědí nové věci. Pro ty, kteří jsou znastalé situace ve stresu, to ale může být zatížení zbytečnými informacemi. Jiným klientům se může zdát, že jsou poučováni, amůže jim být nepříjemné, že jsou vtéto komunikaci slabší stranou.

2.Advokát se použití termínů vyhne, vysvětluje opisem ajen to, co je relevantní pro klienta:

Client:

Ihave this letter from the court …

Lawyer:

Oh, Isee, you got this letter informing you that aMr Smith says you harmed him by being careless.

Client:

Yes, it’sabout the wall that collapsed. What do Ido?

Lawyer:

Now we need to write back saying whether you challenge Mr. Smith’saccusation or not.

Zde se advokát rozhodl zcela vynechat právnické termíny apoužil běžného obecného jazyka. Výměna informací vtéto fázi je pak celkově úspornější aplynulejší, ale především pro klienta plně srozumitelná.

Vobou výše zmíněných příkladech došlo kpřekladu mezi registrem právnickým aneprávnickým, aby byla komunikace úspěšná, tedy kmediaci, které se obšírněji věnujeme vkapitole 3, Mediace neboli zprostředkování, kde naleznete mimo jiné její definici aukotvení ve Společném evropském referenčním rámci pro jazyky. Efektivní komunikace sklientem je pro právníka velmi důležitá, aproto se této dovednosti budeme věnovat více ivkapitole 5, Úvodní rozhovor sklientem. Vtéto kapitole zůstaneme prozatím na úrovni specifik slovní zásoby aposuneme se kdalšímu charakteristickému rysu právnické angličtiny, kterým jsou slova archaická aslova cizího původu.

Archaismy

Přestože se jazyk vprůběhu času měnil avyvíjel, vprávnické angličtině se stále používá řada výrazů afrází, jež jsou pozůstatky Old English21 aMiddle English22– hereafter, herein, hereof awitnesseth (Mellinkoff, 1963, s.13). Archaické výrazy bývají spojovány sformálností textu. Například Tiersma (1999, s.96) tvrdí, že legal language often strives toward great formality, it naturally gravitates towards archaic language. Archaismy můžeme najít vřadě právních dokumentů, listin asmluv. Význam těchto slov lze často odvodit zjejich tvaru azkontextu, ovšem kromě právních textů je většinou jinde nenajdeme. Úkolem některých takových výrazů je navigovat čtenáře dokumentu správným směrem vrámci textu či vrámci kontextu, ke kterému se daný dokument vztahuje. Tak je tomu ivnásledujícím cvičení.

Task 4

Vysvětlete, co znamenají tučně vyznačené výrazy.

Explain the meaning of the expressions in bold.

1.The Complaint of the Plaintiff, John Jones, respectfully shows and alleges as follows: The Plaintiff herein, John Jones, is aresident of the State of New York. Mr. Jones resides at 32 Adams Street, Vestal, New York. The Defendant herein, George Smith, has aprincipal place of business at 125 Main Street, Binghamton, New York. Defendant is engaged in the business of building submarines.

2.On March 1, 2013, Plaintiff and Defendant entered into awritten agreement. Pursuant thereto, Plaintiff agreed to pay the sum of $200,000.00 for the submarine.

3.They made an agreement, whereby they divided the territory between them.

4.WITNESSETH WHEREAS,23 First Party is engaged in the manufacture of products described on Schedule A(the “Products”); WHEREAS Second Party is engaged in the business of marketing, selling and distributing products.

5.As aresult, unless otherwise stated the term ‚ younger generation’ refers hereafter to the participants’ offspring.

(Merriam Webster Dictionary, Cambridge Dictionary, New York State Unified Court System: Complaint)

Zrádné shall

Velmi výrazným historickým dědictvím je sloveso shall. Vypadá jednoduše, ale zdání klame. Shall je modální sloveso, které dnes vobecné angličtině používáme vnávrzích, například Shall we go to the cinema? nebo vnabídkách, například Shall Iopen the window? Vprávnické angličtině se stále ještě hojně vyskytuje vrůzných významech, ale především se používá pro vyjádření povinnosti, tedy chce-li právník říci, že někdo musí něco udělat.24 Zde je příklad toho, jak bývá shall použito ve smlouvách: the Purchaser shall pay the Seller the Purchase Price within seven Working Days from the date of receipt of Goods.

Ipřes častý výskyt, anebo možná právě kvůli němu, je shall vprávních textech často užíváno nesprávně. Ukažme si několik problémů detailněji.

1.Mít povinnost vs. mít právo.

Ve větě The Union shall be entitled to designate areasonable number of employees to act as Stewards for the employees covered by this Agreement. Fráze shall be entitled tady není ve významu musí, ale znamená mít právo, proto by měla být nahrazena přítomným časem is entitled.

2. Shall vs. will.

Ve smlouvách se pro stanovení povinností Schiess nebrání ani použití will (Schiess, 2005). Není to však úplně spolehlivá rada. Právnička Elisabeth Bell při psaní obchodních smluv upozorňuje na následující specifika použití shall awill:

Traditionally, conventions dictate that:

“Will” when used in the first person, conveys an obligation, whereas “shall” merely afuture intention.

Conversely, when used in the second or third person, “will” conveys afuture obligation, whilst “shall” imports compulsion and obligation.

Zdá se vám to složité? Ms Bell přichází snásledující pomůckou– používejte must, které vždy znamená vyjádření povinnosti, amáte klid: What about “must” ? Interestingly, English legislation avoids the use of “will” or “shall” in favour of “must”. “Must” always suggests an absolute obligation. Ktomuto doporučení se přidávají idalší odborníci, například pokud někomu vprávním předpisu stanovujeme povinnost, použijme „must“ (Corsino, 2020; Bell, 2016).

Odborníci se také shodují vnázoru, že legal drafters, tedy autoři právních textů, často chybují, když vjednom dokumentu používají pro vyjádření povinnosti dva avíce různých výrazů, například shall, will, must ais obliged to, protože tím otevírají dveře pro možnosti různé interpretace.

Abychom náš stručný exkurz do použití shall shrnuli, ukončíme tuto stať doporučením Bryana A. Garnera, který ve své publikaci Legal Writing in Plain English radí delete every shall. Tvrdí, že many transactional drafters have adopted the shall-less style anabádá nás: You should do the same (Garner, 2001, s.105–106). Vnásledujícím cvičení si vyzkoušíte, jak takové odstraňování shall může vypadat.

Task 5

Přečtěte si text odborníka na psaní smluv Kennetha Adamse otom, jak nahrazovat shall. Poté doporučení aplikujte na věty vtabulce pod textem, kde shall nahraďte vhodnými ekvivalenty: must, has an obligation to, nebo will. Svůj výběr zdůvodněte.

Replace shall in the sentence fragments in the box below the text according to Kennetha Adams’ instructions. Justify your decisions.

Drafting expert Kenneth Adams suggests that shall can be replaced by must, has an obligation to or will and drafters should distinguish different types of contract language according to its function:

(a) provisions imposing an obligation on aparty, where shall could be replaced by has an obligation to;

(b) provisions signalling an obligation on athird party, where shall would preferably be replaced by must (and where replacing it by has an obligation to is ineffective in view of the third party being an outsider to the contract);

(c) provisions addressing, as amatter of policy (not necessarily requiring any action), aconsequence upon the occurrence of aspecified event where shall would more appropriately be replaced by will, i.e. contract policy rules should be signalled by will.

(Shall or will or must. WeAgree: Accelerated contract drafting.)

Example: In this case X shall reimburse Y for said expenses.

Sentence

Shall can be replaced by

Reasoning

In this case X shall reimburse Y for said expenses.

To have an obligation to –

In this case X has the obligation to reimburse Y for said expenses

it is aprovision imposing an obligation on aparty.

Sentence

Shall can be replaced by

Reasoning

this Call Option shall terminate upon the Majority Shareholder selling its Shares

Seller shall deliver the Product

the Parties agree that XY shall first deliver the raw materials

Latinské výrazy

Jak je zřejmé zúvodu této kapitoly, historickým dědictvím nejsou jen slova přejatá zOld nebo Middle English. Významnou roli hrála také slova latinského původu. Některá byla přijata již vraném středověku, kdy měli křesťanští misionáři za úkol obracet původní obyvatelstvo na křesťanství. Spříchodem misionářů se zvýšila gramotnost. Přinesli také velké množství latinské slovní zásoby (Crystal, 2003, s.24). Další vlnou výrazného přejímání slov zlatiny bylo období renesance, kdy se tehdejší slovní zásoba obzvláště zásluhou latiny dokonce zdvojnásobila (Crystal, 2003, s.126). Příklady přejatých latinských právních frází jsou ex contractu, ex delicto, lex loci actus, in personam (Mellinkoff, 1963, s.14). Vmezinárodní komunikaci mají často tyto ustálené výrazy afráze jednu nespornou výhodu– jsou srozumitelné bez ohledu na mateřský jazyk mluvčího. Alespoň vpsané podobě. Ve výslovnosti musíme být obezřetní: latinské výrazy se vangličtině vyslovují většinou „po anglicku“. Pro více podrobností ovýslovnosti latinských výrazů vás můžeme odkázat na kapitolu 8, Glossary aneb časté chyby Čechů vprávnické angličtině.

Task 6

Spojte latinské výrazy sjejich zkratkou apřekladem do angličtiny.

Match the Latin expressions with their abbreviations and their translations (explanations).

1. et alii

vs. or v.

for example

2. exempli gratia

et al.

that is

3. id est

e.g.

and so on

4. versus

etc.

and others

5. videlicet

i.e.

against

6. et cetera

viz

as follows; namely

Task 7

Spojte latinské termíny sjejich anglickými ekvivalenty. Ověřte si výslovnost vkapitole 8, Glossary aneb časté chyby vprávnické angličtině.

Match each Latin term with its English equivalent. Check the pronunciation in Chapter 8 Glossary.

Actus Reus

bona fide

inter alia

ipso facto

Mens Rea

per se

prima facie

sui juris

ultra vires

among other things

in good faith

on the first impression

by that very fact itself

by itself

guilty mind

of one’sown right

aguilty act

beyond the legal powers of aperson or authority

Výrazy znormanské francouzštiny

Dalším výrazným zdrojem přejímání slov byla bezpochyby francouzština, resp. normanská francouzština, Norman French, která začala angličtinu ovlivňovat po příchodu Normanů do Británie, jak již bylo zmíněno včásti ohistorickém vývoji právnické angličtiny. Zfrancouzštiny pochází právnické výrazy jako damage, judge, defendant, plaintiff (Mellinkoff, 1963, s.15) nebo tort (Crystal, 2003, s.375), se kterými jsme se již setkali ve cvičení zabývajícím se civil and criminal procedures.

Pro ilustraci si přečtěme následující úryvky zetymologického slovníku (Online Etymology Dictionary), kde můžeme zřetelně vidět normanský původ řady nejběžnějších výrazů používaných pro osoby, které figurují vsoudním řízení.

plaintiff (n.)– c. 1400, from Anglo-French pleintif (late 13c.), noun use of Old French plaintif complaining; wretched, miserable, from plainte. Identical with plaintive at first; the form that receded into legal usage retained the older -iff spelling.

defendant (n.)– c. 1400, in the legal sense aparty sued in acourt of law, from Anglo-French, Old French defendant (Modern French défendant), noun use of present participle of defendre (see defend). The earliest use in English was as apresent-participle adjective meaning defensive, defending (c. 1300).

judge (n.)– mid-14c., public officer appointed to administer the law (early 13c. as asurname), also judge-man; from Old French juge, from Latin iudex one who declares the law (source also of Spanish juez, Italian giudice), acompound of ius right, law. Extended from late 14c. to persons to decide any sort of contest; from the 1550s as one qualified to pronounce opinion.

counsel (n.)– c. 1200, advice or instruction given; c. 1300, mutual advising or interchange of opinions, consultation, from Old French counseil advice, counsel; deliberation, thought (10c.), from Latin consilium plan, opinion, from assimilated form of com with, together + root of calare to announce, summon. As asynonym for lawyer, one who gives legal counsel, attested late 14c.

Výrazy ze skandinávských jazyků

Pokud jsme se věnovali vlivu latinského afrancouzského jazyka, je na místě zmínit islova skandinávského původu. Vběžně používané angličtině existuje 150–200 slov, za které Angličané vděčí Vikingům, kteří od osmého století napadali území Anglie apoté se zde iusazovali. Skandinávský původ mají běžně používaná slova knife, window, give, get, take, husband apro nás zásadní slovo law. Další stopou skandinávštiny je itvar by ve slově by-laws, kde by není předložka sedmého pádu, nýbrž označení vesnice/sídla, takže by-laws jsou vlastně „vesnické či obecní zákony“, vdnešní řeči místní vyhlášky. By tak najdeme ivřadě místních názvů ve východní části Anglie, jako například vnázvu města, kde se zrodila jedna známá míčová hra. Uhodnete, které město to je? (Stalo se při fotbalovém zápase, kde jeden hráč uchopil míč do rukou aběžel sním do branky.25)

Vnásledujícím shrnujícím cvičení se dozvíme, zjakých jazyků pocházejí právnické termíny či výrazy.

Task 8

Odhadněte, jakého původu (anglosasština, latina, normanská francouzština, skandinávština) jsou následující slova, apřeložte je.

What origin do the following words have (Old English, Latin, Norman French, Scandinavian)? Have aguess and then translate them into Czech.

bequeath, client, chattel, law, tort, mediate, loan, mortgage, manslaughter, legitimate, theft, gift

Old English

Latin

Norman French

Scandinavian

Obecná slova správním významem

Kromě archaismů aslov přejatých jsou velmi výrazným prvkem právnické angličtiny běžné výrazy, které ale vprávním kontextu mají zcela jiný význam. Zjednodušeně řečeno jedno slovo má jiný význam pro právníka ajiný pro neprávníka. Vezměme si například následující větu:

What did Imiss yesterday at the bar?

Vběžné řeči se mluvčí dotazuje, ojakou zábavu či novinku ze včerejšího večírku přišel. Změní-li se kontext, může také jít oprávníka, který se ptá kolegy na proběhlou schůzku či školení advokátní komory barristerů26 (the Bar), které se nemohl zúčastnit.

Příklady dalších mnohoznačných slov používaných voblasti práva se specifickým významem uvádíme vtabulce níže.

General meaning

Legal meaning

Action

the process of doing something in order to make something happen or to deal with asituation

lawsuit

Consideration

behaviour that is kind and considers people’sfeelings

benefit which must be bargained for between the parties

Party

Asocial gathering typically involving eating, drinking, and entertainment

Aperson or people forming one side in an agreement or dispute

Accessory

Athing which can be added to something else in order to make it more useful, versatile, or attractive

Someone who gives assistance to the perpetrator of acrime without taking part in it.

Try

to test something to see if it is suitable or useful or if it works

to hear acase or judge aperson in acourt of law

(Cambridge Dictionary, TransLegal Dictionary)

Task 9

Porovnejte dvojice vět apřeložte do češtiny zvýrazněné výrazy. Můžete využít výše uvedenou tabulku.

Compare sentences below and translate the highlighted words into Czech. If you need help, you can use the table above.

1.There are two parties in the negotiation. x There are two parties on the beach.

2.Why is consideration important in contracts? x Why is consideration important in communication?

3.It is too late to take action against him for the injury. x It is too late to take action to protect dodos.

4.Have you tried this new suitcase? x Has the case been tried yet?

5.This is the best accessory store to do your shopping. X She was arrested for being an accessory to shoplifting.

Kvůli množství různých významů27 se často stává, že vobecném překladovém či výkladovém slovníku nenajdeme definici, která by odpovídala dané realitě vprávním kontextu. Navíc se iběžná slova jako vehicle28 nebo cake někdy mohou stát slovy správním významem, přestože to není na první pohled zřejmé. Jak? Vpřípadech, kdy se interpretuje právní předpis, aby se zjistilo, jestli byl porušen nebo ne, ataké když hlavní roli hrají peníze. Interpretace slova vehicle je důležitá například vpřípadu People vs. Carney (California vs. Carney, US Supreme Court: Justia). Fakta jsou následující: policie vSan Diegu dostala tip, že vurčitém karavanu se nachází osoba, která distribuuje marihuanu. Když agent dorazil na místo, uviděl do karavanu vejít chlapce amuže. Agent přivolal policii. Když chlapec po hodině apůl vyšel ven, agent ho vyslechl ana základě obdržených informací chlapce požádal, aby znovu zaklepal na karavan avylákal podezřelého ven. Tak se také stalo. Policie vkaravanu při následné prohlídce našla marihuanu, zavírací sáčky ana stole váhu. Agent muže zatkl akaravan odvezl na policejní stanici, kde jej prohledali důkladněji anašli další marihuanu.

Hlavním problémem bylo, zda takový zásah bez povolení kprohlídce je podle práva státu Kalifornie přípustný. Jednou zvýjimek je totiž výjimka pro automobily. Podle práva ajudikatury lze bez povolení provést prohlídku, pokud lze prokázat, že zajištění povolení kprohlídce je nemožné nebo nepraktické apro prohlídku existuje důvod.29 Taková situace by nastala vpřípadě, že bychom karavan, motorhome, chápali jako vehicle, dopravní prostředek. Pak by prohlídka vSan Diegu nebyla ze strany policie pochybením. Pokud bychom ale karavan chápali jako obydlí, samozřejmě by se na něj vztahoval čtvrtý dodatek kÚstavě Spojených států amerických, který říká, že policie musí mít povolení kprohlídce získané na základě probable cause, tedy pravděpodobné příčiny. Doslovně to vlegalese zroku 1791 zní následovně:

The right of the people to be secure in their persons, houses, papers, and effects, against unreasonable searches and seizures, shall not be violated, and no Warrants shall issue, but upon probable cause, supported by Oath or affirmation, and particularly describing the place to be searched, and the persons or things to be seized.30

Pokud by byl tedy karavan považován za obydlí, pak by zásah policie byl nepřiměřený akdůkazům takto pořízeným by se nesmělo přihlížet. Nejvyšší soud Spojených států amerických ale rozhodl ve prospěch policie. Měl za to, že prohledání karavanu, byť bez povolení kprohlídce, neporušilo čtvrtý dodatek kÚstavě, protože zásah nebyl nepřiměřený. Agenti měli dostatečný důvod podložený jednoznačnými důkazy, že obžalovaný obchodoval snelegálními návykovými látkami, illegal substances (California vs. Carney, 471 U.S. 386 (1985)).

Význam, který právo dává zdánlivě obyčejným slovům, je důležitý nejen vtrestním právu. Vnásledujícím případu acvičení si ukážeme, jak zcela obyčejná slova, která používáme vkaždodenním životě, mohou dát právníkům asoudům zabrat. Tímto slovem je cake. Ataké biscuit.

Máte rádi Jaffa Cakes? Piškoty svrstvou ovocného želé polité čokoládou? Ale je to opravdu cake? Nebo snad biscuit? Je vám to jedno, jak se tato laskomina jmenuje, hlavně že vám chutná? Vroce 1991 byla tato zdánlivě nedůležitá otázka Is aJaffa Cake acake or abiscuit? předmětem vleklého sporu mezi McVitie’s, výrobcem této dobroty, aHer Majesty’sCustoms and Excise, kteří požadovali, aby se na tuto pochoutku vztahovala daň zpřidané hodnoty, VAT, value-added tax, která se týká všech biscuits covered with chocolate. Spor se dostal ksoudu, který měl rozhodnout, ojaký výrobek tedy jde.31 Usoudu padlo mnoho argumentů avaším úkolem bude na některé znich přijít. Než přejdeme ke cvičení, jeden fun fact kpřípadu: Aby McVitie’sdokázali, že jejich výrobek je opravdu cake, údajně upekli adonesli ksoudu jako exponát jeden obrovský Jaffa Cake.32

Task 10

Vymyslete argumenty, které podporují tvrzení: Jaffa Cakes jsou biscuits (sušenky) nebo Jaffa Cakes jsou cakes (typ zákusku, dortík). Vepište je do níže uvedené tabulky.

Think of some arguments supporting the statements: Jaffa Cakes are biscuits or Jaffa Cakes are cakes. Fill in the table below.

Jaffa Cakes are clearly cakes!

Jaffa Cakes are clearly biscuits!

Binomiály

Důvodem existence binomiálů je snaha právníků vyjadřovat se co nejpřesněji anic nevynechat. Právo totiž, jak známo, má za úkol vyjadřovat práva apovinnosti avzájmu všech zúčastněných je, aby onich byli informováni co nejpřesněji. Tato praxe také do jisté míry souvisí strojjazyčnou tradicí právnické angličtiny, okteré jsme se zmínili včásti ohistorickém vývoji jazyka.

Task 11

Slova svýznamem závislým na kontextu

Nedostatečná ekvivalentnost terminologie anglosaského aevropského práva

1.2.2Neosobní formulace

1.2.3Slova vzletná anadbytečná

1.2.4Nominalizace

1.2.5Dlouhá rozvitá souvětí

1.2.6Plain English

1.3Závěr