Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Petr Bogusch

Domečky pro včely a užitečný hmyz

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

jako svou 7288. publikaci

Odpovědná redaktorka Anita Ponešová

Sazba a grafická úprava Jakub Zykl

Obálka Jakub Zykl

Jazyková korektura Martina Mojzesová

Počet stran 96

První vydání, Praha 2019

Vytiskla Tiskárna v Ráji s.r.o.

© Grada Publishing, a.s., 2019

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2019

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-2945-4 (ePub)

ISBN 978-80-271-2944-7 (pdf)

ISBN 978-80-271-2510-4 (print)

Úvod

Včely patří mezi hmyz, který je úzce spjat s člověkem. Celosvětově nejpopulárnější druh, včela medonosná (Apis mellifera), je všeobecně známá jako oblíbený producent medu, vosku a dalších včelích produktů, ale i jako majitelka neoblíbeného žihadla. Kromě toho i laická veřejnost dobře ví, že je to jeden z nejvýznamnějších opylovačů vůbec. Bez ní by produkce mnoha kulturních plodin byla jen zlomkem reálné produkce v současnosti. Do povědomí se však v poslední době hodně dostávají i další druhy včel, které žijí většinou samotářsky, jsou menší a nenápadnější než včela medonosná. Řada těchto včelek je pro člověka přímo významná tím, že umí opylit plodiny, které včela medonosná, čmeláci a další opylovači opylit nedokážou, anebo právě těmto opylovačům „pomáhají“ při opylení některých dalších plodin. V posledních letech se množí vědecké studie, které přinášejí doslova alarmující zjištění – včely ubývají a hynou, a tak přicházíme o organismy pro člověka velmi důležité. Netýká se to jen včely medonosné a čmeláků, ale i dalších druhů včel, a není to jen problém Evropy, ale celého světa. Tento úbytek je reakcí na změny v přírodě a krajině, jejichž původcem a spoluviníkem je člověk: od znečištění polutanty či biocidy, přes likvidaci přirozených přírodních stanovišť, až po vlivy dopravy, urbanizace a zemědělství. Ruku v ruce s těmito bezesporu negativními vlivy jdou pak klimatické změny, které velkému množství druhů hmyzu včetně včel opravdu příliš nesvědčí. A tak nejen vědci, ale i zemědělci, sadaři a řada dalších lidí přemýšlí, jak včelám, a nejen jim, můžeme pomáhat. I drobná pomoc může být přitom významná a zachrání řadů jedinců a druhů. Kromě včel může pomoci i jiným, menším nebo větším, méně známým nebo známějším organismům.

Jednou z forem pomoci včelám je výroba hnízdních prostor. Včely jsou závislé především na dvou zdrojích – potravě a místu pro hnízdění. A místem pro hnízdění řady druhů včel může být právě tzv. hmyzí hotel nebo domeček pro včely. Tato velmi oblíbená pomůcka pro pomoc včelám, ale i pro přiblížení života včel laické veřejnosti a především dětem, se stává velkým hitem i v naší zemi. Proto je škoda, že na rozdíl od jiných zemí (např. Německa, kde existuje řada publikací o hmyzích domečcích) v České republice dosud neexistuje kniha o včelích domcích s návody a tipy, jak je vyrobit či jinak získat, jaké jsou typy těch komerčně využívaných i instalovaných na zahrádkách pro radost, a jaké druhy včel a jejich příbuzných v takových stavbách běžně či vzácněji hnízdí. Proto jsem se rozhodl tuto situaci změnit a takovou knihu napsat. Jako vědec, který studuje včely přes dvace let, jsem se snažil tuto knihu pojmout tak, aby obsahovala informace ze všech pohledů a obohatila nadšence, kteří si chtějí hmyzí domek postavit na zahradě, učitele, kteří plánují stavět včelí domek s žáky či studenty v prostorách školy, i zemědělce, ovocnáře či majitele firem, kteří hmyzí domek, respektive jeho obyvatele, využijí i ekonomicky. Můžu jen doufat, že se mi to povedlo.

Kniha by ale nevznikla bez pomoci řady lidí, kterým bych chtěl poděkovat. Terezie Kracíková vyzkoušela výrobu řady typů hmyzích domečků a jejich instalaci v zahradě, prezentovala domečky na workshopech pro veřejnost a akcích pro děti a studenty základních, středních i vysokých škol. V neposlední řadě vytvořila kreslený návod na výrobu menšího včelího domku a poskytla fotografie. Vašek Nýč mě přivedl na myšlenku tuto knihu napsat a poskytl první informace o druzích hnízdících ve včelím domku, který zkonstruoval na školním pozemku. David Číp a Filip Laštovic z organizace Jaro Jaroměř poskytli fotografie včelích domků, informace o jejich umístění, a dovolili mi být při tom, když se takový velký včelí domek vyráběl. Fotografové poskytli krásné fotografie druhů blanokřídlých s včelími domečky souvisejících. Je jich více a všem patří můj velký dík, speciálně bych chtěl poděkovat Janu Erhartovi, Pavlu Krásenskému a Michaelu Mikátovi. A moje dcery Deniska a Anetka mi pomohly vyrobit náš včelí domek, pravidelně jej se mnou opravují a pozorují hnízdící druhy, manželka Petra je mi oporou ve všech mých činnostech a aktivitách. Všem moc děkuji a tato kniha je především pro ně.

Ve Rzech 27. ledna 2019

Petr Bogusch

1 Včely a jejich příbuzní

Mezi nejpočetnější skupiny hmyzu patří vedle dobře známých brouků a motýlů blanokřídlí (Hymenoptera). Většina skupin tohoto hmyzího řádu je parazitických a žijí jako tzv. parazitoidi různých jiných druhů hmyzu, což je právě důvodem takové druhové početnosti.

Každý parazitoid má svého hostitele, do jehož vajíčka, larvy, kukly či dospělce klade svá vajíčka, a jeho larvy pak svou kořist sežerou a zabijí. Parazitoidi jsou často specializovaní, a tak co hostitel, to jiný druh parazitoida. Proto jich je tolik. Nejvíce takových parazitoidů je mezi těmi nejznámějšími – čeleď lumkovití (Ichneumonidae) zahrnuje více než tři tisíce druhů žijících na našem území. Mezi blanokřídlé patří i včely, které společně s vosami, mravenci a dalšími skupinami tvoří skupinu žahadloví (Aculeata). U samic této skupiny se původní kladélko určené ke kladení vajíček změnilo v žihadlo a nový otvor pro kladení vajíček vznikl na jeho bázi. Tato skupina zahrnuje tři skupiny čeledí. První jsou zlatěnky – většinou drobné druhy žijící jako parazitoidi různých jiných hmyzích skupin s nejznámější čeledí zlatěnkovití (Chrysididae), zahrnující krásné kovově lesklé druhy vosovitého vzhledu, které parazitují v hnízdech samotářských včel a vos. Druhou skupinou jsou vosy, mezi něž řadíme například čeleď kodulkovití (Mutillidae) s bezkřídlými, barevnými samicemi mravenčího vzhledu, které jsou také parazity v hnízdech jiných včel a vos, včetně čmeláků. Dále sem patří hrabalkovití (Pompilidae), štíhlé vosy s dlouhýma nohama a velmi bolestivým žihadlem. Jak by ne, když loví pavouky, kteří jsou často mnohem větší než samotná hrabalka, a těmi krmí své larvy. Mezi vosy ale patří i mravencovití (Formicidae), známí svým vysoce organizovaným společenským životem už z knížek Ondřeje Sekory. Vosovití (Vespidae) zahrnují mnoho samotářsky žijících vos, které loví jako potravu pro své larvy housenky a larvy brouků. Řadíme k nim medovosy, které sbírají nektar, ale patří sem samozřejmě vosíci, vosy a sršně, žijící ve společenstvech. Do poslední skupiny včel řadíme kutilky, drobné až velké, často štíhlé a barevné „vosičky“, které si stavějí hnízda ve dřevě, dutých stéblech či v zemi a loví jako potravu pro své larvy pavouky nebo zástupce jiného hmyzu. Pravé včely se dělí na sedm čeledí, z nichž zástupci šesti žijí i u nás:

Samice parazitické vosy kodulky horské (Mutilla marginata) cizopasí v hnízdech čmeláků.

pilorožkovití (Melittidae) jsou málo početnou skupinou, všechny druhy jsou samotářské a hnízdí v zemi, jsou poměrně velké, a většinou specializované na sběr pylu jen na jednom druhu nebo několika druzích rostlin;

čalounicovití (Megachilidae) sbírají pyl mezi tuhé chlupy na spodní straně zadečku (někdy jsou označováni jako tzv. břichosběrné včely), hnízdí většinou v různých dutinách, často si své hnízdní komůrky vystýlají rostlinnou vlnou, úkrojky listů či květních plátků rostlin;

včelovití (Apidae) jsou velmi různorodou skupinou, mnoho zástupců si nestaví hnízda a parazituje v hnízdech jiných včel, ostatní druhy jsou často velké (patří sem i naše největší včely drvodělky), a řadíme sem i společensky žijící druhy, např. čmeláky, včelu medonosnou a její příbuzné, a také v tropech žijící bezžihadlové včely;

pískorypkovití (Andrenidae) hnízdí v zemi často i hodně hluboko a řadíme sem hodně chlupaté včely, často dosti podobné včele medonosné;

hedvábnicovití (Colletidae) je různorodá skupina zahrnující hedvábnice, které jsou poměrně podobné včele medonosné, hnízdí v zemi, jsou často velmi úzce specializované na sběr pylu jen jednoho druhu nebo několika druhů rostlin, a maskonosky, které jsou černé s bílou nebo žlutou kresbou, nejsou chlupaté a sbírají hlavně nektar;

ploskočelkovití (Halictidae), mezi kterými je mnoho velmi početných drobných druhů, řada z nich žije společensky, patří mezi hodně důležité a nedoceněné opylovače.

Hrabalky loví jako kořist pro své larvy pavouky.

Jak včely vypadají

Necelých 600 druhů včel, které se vyskytují na našem území, se od sebe často výrazně liší. Například co se týká velikosti, nicotěnka nejmenší (Nomioides minutissimus) dorůstá celkové délky těla okolo 3 mm, zatímco největší drvodělky (Xylocopa) mohou být dlouhé téměř tři centimetry. Pro včely je typickým znakem ochlupení těla, které může být u některých druhů velmi výrazné, ale řada druhů, zejména těch parazitických, je téměř nebo úplně lysá. Samice pak mají na zadních nohách aparát pro sběr pylu, často v podobě tvrdých chlupů. Mnoho druhů ale tento sběrací aparát nemá, kromě parazitů třeba maskonosky. Čalounicovití pak sbírají pyl na spodní stranu zadečku.

Samci dlouhorožek (Eucera) mají typicky prodloužená tykadla.

Pískorypky (Andrena) sbírají pyl jako většina včel mezi tuhé chlupy na holeních zadních nohou.

Zednice zlatavá (Osmia aurulenta) si staví hnízda v prázdných ulitách plžů.

Včely čeledi čalounicovitých (Megachilidae) sbírají pyl mezi tuhé chlupy na spodu zadečku a jsou označovány jako tzv. břichosběrné včely.

Včela medonosná (Apis mellifera) – jediný náš druh s vysoce společenskou organizací.

Některé včely mají kovově lesklé tělo, jako tato ploskočelka zlatolesklá (Halictus subauratus).

Život včely

Maltářka zední (Chalicodoma parietina) si staví hnízda z hlíny na kamenech.

Ruděnky (Sphecodes) patří mezi kukaččí včely.

Kukaččí včely nomády (Nomada) jsou podobné spíše vosám.

Význam včel a jejich příbuzných pro člověka

Pro čmeláky lze vyrobit nebo zakoupit i takovéto dřevěné úlky.

Hnízdní úlky pro čmeláky v mandloňových sadech ve Španělsku.

Table of Contents

Úvod

1 Včely a jejich příbuzní

Jak včely vypadají

Život včely

Význam včel a jejich příbuzných pro člověka