Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Prof. MUDr. Miroslav Hirt, CSc., doc. JUDr. Mgr. František Vavera, PhD., LL.M.

SOUDNÍ LÉKAŘSTVÍ PRO PRÁVNÍKY

Autor kapitoly 2.17:

Jan Frišhons

Recenze:

Prof. MUDr. Petr Hejna, Ph.D., MBA

Prof. JUDr. Jan Musil, CSc.

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2022

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2022

Návrh obálky Ing. et Ing. Tereza Sklenář

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 8362. publikaci

Ilustrace Jiří Tauš †

Odpovědná redaktorka Mgr. Helena Vorlová

Sazba a zlom Josef Lutka

Počet stran 80

1. vydání, Praha 2022

Vytiskla TISKÁRNA PROTISK, s.r.o., České Budějovice

Autoři a nakladatelství děkují společnostem Felix a spol. advokátní kancelář, s.r.o. a PORTA SPES, a.s. za podporu, která umožnila vydání publikace.

Názvy produktů, firem apod. použité v této knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-1902-8 (ePub)

ISBN 978-80-271-1891-5 (pdf)

ISBN 978-80-271-3280-5 (print)

Úvod

Bylo již napsáno mnoho publikací, které se zaměřovaly na soudní lékařství pro právnicky vzdělané odborníky řešící problematiku násilné trestné činnosti. Zpočátku se jednalo spíše o výňatky z kapitol soudního lékařství, ale následně, zejména po roce 2000, byla vydána řada publikací, která měla cíleně a primárně toto zaměření. Naší snahou bylo pro potřeby výuky právních oborů sepsat stručnou, ale přesnou a výstižně zasazenou učebnici, která právníky a právu příbuzné obory seznámí se soudním lékařstvím alespoň v takovém základním rozmezí, které je pro ně nezbytné.

Vzhledem k tomu, že české soudní lékařství navazuje na tradice tzv. německé školy, je jeho koncepce poněkud odlišná od chápání uplatňovaného např. v anglosaských zemích. To k neinformované veřejnosti proniká ponejvíce prostřednictvím zábavné literatury a filmů, a může proto působit dosti zmatečně. Někdy dokonce do té míry, že se můžeme setkat i s požadavky na její uplatňování v praxi (porota, způsob obhajoby apod.). Na tomto místě by bylo více než vhodné českým studentům připomenout, že ona u nás aplikovaná slavná „německá“ škola vznikla vlastně v Praze.

Jak už sám název napovídá, je soudní lékařství mezičlánkem mezi medicínou a právem. Má však velice blízko, a to nejen z historického hlediska, i k dalším vědním oborům, a to jak jiným biologickým, resp. přírodovědným, tak i např. technickým. Je tedy vpravdě typickým oborem multidisciplinárním a mezi všemi ostatními obory medicíny tvoří jednu ze základních a dokonce i nejstarších specializací.

Základní metodou, kterou používá soudní lékařství, je pitva. Vysoce propracovanou pitevní techniku nalezneme již ve starém Egyptě a Egypťané také díky balzamování těl zemřelých znali dopodrobna anatomii. Navíc už v 5. tisíciletí před naším letopočtem byly na lékařské škole v Heliopolis (město ve starověkém Egyptě) prováděny pitvy, a to z důvodů ověření správné diagnózy.

I ve starověkém Řecku, další „kolébce“ civilizace, Homér ve svých spisech dokazuje takové anatomické znalosti, které lze vysvětlit pouze pitvou. Taktéž Hippokratés či Aristotelés ve svých spisech pojednávají o problematice spadající do tohoto oboru. Za průkopníka pitvy jako způsobu poznání lidského těla byl považován Hierofilus (řecký lékař zaměřující se na anatomii těla, *335 – †280 př. n. l.), který údajně v Alexandrii pitval zločince zaživa.

Naším přáním je, aby se tato publikace stala vhodným podkladem nejen pro studium frekventantů právnických fakult, policejních škol a všech specializací příbuzných, ale i pro využití postgraduální. To znamená, že je určena i pro soudce, státní zástupce, obhájce, policisty, pracovníky přestupkových komisí a pro všechny, kteří se zaobírají násilnou trestnou činností na jakémkoliv stupni. V neposlední řadě bude snad tato publikace zajímavá i pro ostatní veřejnost.

Kniha je věnována našemu kolegovi Jiřímu Taušovi, který je autorem celé grafické části a který nás nečekaně a předčasně opustil těsně po dopracování díla.

V Praze a Brně, listopad 2021 prof. MUDr. Miroslav Hirt, CSc.

doc. JUDr. Mgr. František Vavera, Ph.D., LL.M.

1Právní aspekty soudního lékařství

František Vavera

1.1Soudní lékařství vtrestním právu

Soudní lékařství (SL) má silný vztah ktrestnímu právu ikriminalistice. Aprávě trestní právo „využívá“ soudního lékařství jako jednoho zdůkazů vrámci trestního řízení aco se týče násilné trestné činnosti, tak důkazu právem zařazeného mezi důkazy nejdůležitější. Základním záměrem soudního lékařství, který je určen pro trestní právo, je hlavně zjišťování, objasňování vzniku aposuzování charakteru úrazů, včetně jejich smrtelných následků.

Vrámci rakouského auherského trestního procesu platného na území bývalé Československé republiky bylo ohledání zemřelého člověka anásledná pitva důležitým soudním důkazem. Tyto úkony byl oprávněn provádět pouze lékař. Zhlediska ohledání mrtvého, nejprve před začátkem vlastní pitvy, bylo třeba zjistit totožnost, provést pečlivou zevní prohlídku těla aměly být vyslechnuty všechny zúčastněné osoby. Ohledání mrtvoly je způsobem složeného ohledání, kde musí být vedle osob kohledání přizváni dva lékaři, znichž jeden musí být ranhojičem. Vtomto případě vystupovali lékaři jako znalečtí svědci (více viz STORCH F. 2011; 197 adále).

Později, po vzniku republiky, vrámci procesních výkonů vřízení přípravném podle trestního řádu zroku 1925 byla povinnost přivzetí znalců. Aprávě, šlo-li oúmrtí při podezření ztrestného činu, muselo být před pohřbením provedeno ohledání mrtvoly apitva. Bylo-li již tělo pohřbeno apředpokládal by se nějaký výsledek od tohoto úkonu, muselo být exhumováno (viz BURŠÍK Z. 1922; 25).

Vrámci tehdejšího pohledu na věc byl soudní lékař lékařem, který vrámci trestního řízení vystupoval jako svědek či jako znalec (svědek zejména vpřípadě, že se jednalo olékaře, který léčil zemřelého, viz § 128 zákona 119/1873 ř. z, jímž se zavádí nový řád soudu trestního). Vpřípadě rozporu posudků byla přibrána přímo lékařská fakulta (viz § 126 zákona 119/1873 ř. z.).

Ohledání těla apitva je dlouhodobě využívaný institut pro trestní řízení. Např. vpublikaci pro policii ačetnictvo (pro kriminální abezpečnostní orgány) je uvedeno: „Ve všech případech, kde nastává (odůvodněné) podezření trestného činu, nutno bezpodmínečně navrhnouti tzv. „soudní pitvu“ avyšetřující spis po ukončení bez prodlení předati soudu“ (viz POLZER K. 1925; 130)

Vsoučasné době je praxe taková, že soudní lékařství vykonává činnost jak pro potřeby zdravotnictví, tak pro potřeby práva.

Přibrání znalce podle § 105

(1) Je-li kobjasnění skutečnosti důležité pro trestní řízení třeba odborných znalostí, vyžádá orgán činný vtrestním řízení odborné vyjádření. Jestliže pro složitost posuzované otázky takový postup není postačující, přibere orgán činný vtrestním řízení znalce. Vpřípravném řízení přibírá znalce ten orgán činný vtrestním řízení, jež považuje znalecký posudek za nezbytný pro rozhodnutí, pokud byla věc vrácena kdošetření, státní zástupce, av řízení před soudem předseda senátu. Opřibrání znalce se vyrozumí obviněný av řízení před soudem též státní zástupce. Jiná osoba se opřibrání znalce vyrozumí, je-li kpodání znaleckého posudku třeba, aby tato osoba něco konala nebo strpěla.

(2) Při výběru osoby, která má být jako znalec přibrána, je třeba přihlížet kdůvodům, pro které podle zvláštního zákona je znalec zpodání znaleckého posudku vyloučen. Znalec může odmítnout podání znaleckého posudku zdůvodů uvedených vjiném právním předpisu ataké zdůvodů uvedených v§ 99 a100. Ovyloučení znalce rozhodne orgán činný vtrestním řízení, který jej kpodání znaleckého posudku přibral, av řízení před soudem předseda senátu. Při vyžadování odborného vyjádření orgán činný vtrestním řízení zváží, zda osoba, od níž odborné vyjádření vyžaduje, sohledem na svůj poměr kobviněnému, jiným osobám zúčastněným na trestním řízení nebo poměr kvěci, není podjatá.

(3) Proti osobě znalce lze vznést námitky zdůvodu podjatosti, pro který je vyloučen zpodání znaleckého posudku podle zvláštního zákona. Vedle toho lze vznést námitky proti odbornému zaměření znalce nebo proti formulaci otázek položených znalci. Vpřípravném řízení důvodnost takových námitek posoudí státní zástupce av řízení před soudem předseda senátu soudu, před kterým se vdobě oznámení námitek vede řízení; jsou-li námitky uplatněny vrámci opravného prostředku, posoudí je orgán, kterému přísluší oopravném prostředku rozhodnout. Vyhoví-li tento orgán námitkám adůvody pro vyžádání znaleckého posudku trvají, učiní opatření kvyžádání znaleckého posudku buď jiným znalcem, nebo podle jinak formulovaných otázek; vopačném případě oznámí osobě, která námitky vznesla, že neshledal ktakovému postupu důvody. Stanovisko knámitkám uplatněným vrámci opravného prostředku zpravidla tvoří součást odůvodnění rozhodnutí otakovém opravném prostředku.

(4) Jestliže jde oobjasnění skutečnosti zvláště důležité, je třeba přibrat znalce dva. Dva znalce je třeba přibrat vždy, jde-li oprohlídku apitvu mrtvoly (§ 115). Kprohlídce apitvě mrtvoly nesmí být přibrán jako znalec ten lékař, který zemřelého ošetřoval pro nemoc, která smrti bezprostředně předcházela.

(5) Oodborné vyjádření podle odstavce 1 lze požádat iosobu, která je podle zvláštního zákona zapsána jako znalec nebo znalecká kancelář vseznamu znalců, znaleckých kanceláří aznaleckých ústavů, afyzickou nebo právnickou osobu, která má potřebné odborné předpoklady. Státní orgán předloží orgánům činným vtrestním řízení odborné vyjádření vždy bez úplaty.

Trestní řád dále upravuje přípravu posudku, vady posudku, výslech znalce, znaleckou kancelář, znalecký ústav, znalečné ai osobu vykonávající jednorázově znaleckou činnost.

Pro potřeby trestního práva komunikují orgány činné vtrestním řízení se soudními lékaři převážně jako se znalci zoboru soudní lékařství jmenovaných (dříve předsedou příslušného krajského soudu), vsoučasné době Ministerstvem spravedlnosti ČR.

Zásadou pro znaleckou činnost je znalcova naprostá nezávislost anestrannost. Proto všichni znalci vČeské republice pracují jako „soukromé“ osoby (OSVČ) aobrátit se na ně může kdokoliv. Orgány činné vtrestním řízení (ale idalší státní orgány vpřípadě požadavku na znalecký posudek) ovšem mají tu „výhodu“, že posudek pro ně je znalec vypracovat povinen (odmítnout může znalec zdůvodu střetu zájmů či konkrétního důvodu daného zákonem). Co se týká informací, které potřebuje kvypracování svého posudku, se na znalce nevztahuje povinná mlčenlivost (vrámci znaleckého zkoumání). Způsob jak nejlépe postupovat při vyžádání znaleckého posudku je následující:

1. Výběr specializace. Žadatel má sice možnost si vseznamu znalců vybrat patřičnou specializaci sám, ale praxe prokázala, že je velmi výhodné věc předem prokonzultovat, nejlépe na nejbližším soudním lékařství alespoň telefonicky.

2. Shromáždění materiálu. Žadatel shromáždí všechny potřebné podklady (spis), které po případné další konzultaci doplní (např. zdravotnická dokumentace).

3. Formulace otázek. Žadatel (zejména policejní orgán) si sám zformuluje otázky podle toho, co potřebuje objasnit. Nicméně iv tomto případě je lepší předem tyto otázky se znalcem prokonzultovat, hlavně ztoho důvodu, že imožnosti znalce nejsou neomezené. Tedy jinými slovy řečeno, zadavatel může po znalci chtít pouze to, na co je znalec zhlediska své odbornosti schopen odpovědět.

Na druhé straně by se ale měl znalec vyjadřovat ike skutečnostem, které jsou vposuzování důležité, ikdyž na ně nebyla přímá otázka položena. Proto je vhodné, aby zadavatel jako jednu zotázek, nejčastěji tu poslední, formuloval ve smyslu, ať se znalec vyjádří ik ostatním skutečnostem, které považuje za důležité, nebo ktěm, které vyvstaly vprůběhu znaleckého zkoumání.

Vrámci trestního řízení jsou např. zásadní otázky, které by měly být znalci zadány (jak vrámci soudního lékařství, tak ipři zkoumání možného pochybení lékaře), zejména:

•obecný popis těla po lékařských zákrocích – jako například stopy po vpichu po injekci, jizvy po sešití rány, drenáže apod.

•vpřípadě smrti kpříčině smrti na základě pitevního nálezu

•vpřípadě zranění či smrti kpodrobnému popisu mechanizmů, které působily na organizmus při zranění či před smrtí, ajsou vpříčinné souvislosti se zraněním nebo smrtí

Vpopisu mechanizmu vzniku zranění musí být po stránce teoretické uvedeny:

·všechny teoreticky připustitelné varianty

·varianty, které je možné jsou ze soudnělékařského hlediska absolutně vyloučit

Vkorelaci súdaji spisu musí být uvedeny:

·varianty, které jsou vsouladu svýpověďmi jednotlivých zúčastněných isvědků

·varianty, které jednotlivým výpovědím odporují.

•Vpřípadě smrti se soudní lékař vyjadřuje kotázce, zda smrt nastala vpříčinné souvislosti sléčebným procesem nebo jinou zdravotní péčí pouze obecně. Řešit aposuzovat konkrétní diagnostické aterapeutické postupy však může pouze odborník patřičné zdravotnické specializace.

4. Všechny podklady spolu sžádostí (Opatření či Usnesení opřibrání znalce) znalci odešle. Stále je sním vkontaktu, protože vpraxi se velice často stává, že během zpracovávání posudku se objeví nové skutečnosti, které je třeba objasnit.

5. Není vzácností, že kromě informací shromážděných žadatelem znalec některé podklady může zajistit sám. Týká se to ale výhradně výsledků soudních pitev avýsledků ohledání těla (oběti ipachatele) podle § 114 trestního řádu. Vždy ovšem za přítomnosti žadatele. Znalec si může také sám vyžádat dokumentaci zrůzných zdravotnických zařízení, kde byl pacient léčen aošetřován, vždy však včetně dokumentace jeho praktického lékaře.

6. Znalec posléze posudek vypracuje av co nejkratším termínu je žadateli doručí. Vposlední době je praxí, že znalecký posudek je vypracován jak vklasické papírové formě opatřený vlastnoručním podpisem aznaleckým razítkem, tak ve formě elektronické karchivaci.

7. Ve výjimečném případě může při vyšetřování trestného činu nastat situace, kdy ipo zpracování znaleckého posudku vyvstanou nové, dříve neznámé skutečnosti. Pokud existuje podezření, že by tyto nové skutečnosti mohly ovlivnit, doplnit či upřesnit závěry znaleckého posudku, znalec vypracuje ke svému posudku dodatek. Vtom případě se postupuje stejně jako na začátku.

9. Podle ustanovení § 109 trestního řádu je možné požádat znalce ovysvětlení, existuje-li pochybnost osprávnosti posudku, či je-li posudek nejasný či neúplný. Vpraxi by tato situace ale měla nastávat spíše zřídka, neboť správně formulovaný znalecký posudek by neměl být nejasný av žádném případě neúplný.

Zvláštní formou znaleckého posudku je Pitevní protokol soudní pitvy. Pokud je třeba provést pitvu, postupuje se vsouladu s§ 115 trestního řádu.

1.2Soudní lékařství akriminalistika

Zpředmětu kriminalistiky, ale iobjektů zkoumání, je patrné, že soudní lékařství je těsně spjato se základním předmětem avlastně „posláním“ kriminalistiky. Soudní lékařství „dopomáhá“ kvyšetření daného skutku, atedy kobjasnění skutkového stavu.

Table of Contents

Úvod

1 Právní aspekty soudního lékařství

1.1 Soudní lékařství v trestním právu

1.2 Soudní lékařství a kriminalistika