Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Petr Jeřábek

Atletická příprava
děti a dorost

TIRÁŽ TIŠTĚNÉ PUBLIKACE:

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel. +420 220 386 401, fax: +420 220 386 400
jako svou 3393. publikaci

Odpovědná redaktorka Magdaléna Jimelová
Sazba Šimon Jimel, Tereza Korecká
Návrh a grafická úprava obálky Grafické studio Hozák
Fotografie Petr Jeřábek
Fotografie na obálce Aleš Tvrzník
Počet stran 192
První vydání, Praha 2008
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.
Husova ulice 1881, Havlíčkův Brod

ISBN 978–80-247–0797-6

ELEKTRONICKÉ PUBLIKACE:

ISBN 978-80-247-6140-4 pro formát PDF
ISBN 978-80-247-7664-4 pro formát EPUB

Úvod

Vážení atletičtí příznivci,

dostáváte do rukou knihu, která si klade za cíl pomoci se orientovat v tomto sportu a poskytnout potřebné informace pro trénink dětí a mládeže se zaměřením na atletiku. Toto sportovní odvětví vychází z přirozených lidských činností – běhání, skákání a házení. Jejich zvládnutí je i základním předpokladem pro provozování celé řady dalších sportovních odvětví. Z těchto důvodů se kniha může stát pomocníkem prakticky všem trenérům, cvičitelům, ale i rodičům, kteří se starají o účelné využití volného času dětí a mládeže jakoukoliv pohybovou činností.

Kniha není svým obsahem určena trenérům výkonnostních a vrcholových atletů. Popis techniky a metodika nácviku atletických disciplín jsou zaměřeny na nejmladší věkové skupiny a začátečníky, příp. mírně pokročilé atlety. V případě potřeby lze nalézt podrobnější informace v odborné literatuře. I v poslední době byla vydána řada titulů, zabývajících se jednotlivými skupinami atletických disciplín, tréninkem, rozborem techniky disciplín a způsobem jejího nácviku a zdokonalování. Stejně tak lze doporučit specializovanou literaturu i v dalších oblastech, které v knize zmiňuji, např. sportovní trénink, anatomie a fyziologie, biomechanika, pedagogika a psychologie apod. Pro účely této knihy jsem vybral pouze základní informace z oborů, které by dle mého názoru měl znát každý, kdo pracuje s dětmi a mládeží na poli sportu a tělovýchovy. Domnívám se, že jsou důležité pro pochopení základních principů fyzického zatížení a také pro pochopení techniky disciplín a významu jednotlivých složek tréninku i samotných tréninkových prostředků. A to jak z hlediska vytváření správných pohybových návyků, tak především z hlediska zdravotního. Nesprávné zatěžování v tomto věku může vést ke vzniku svalových dysbalancí, k poruše funkcí různých orgánů nebo orgánových soustav, dokonce až k nevratnému poškození zdraví dětí. Proto je velká část knihy věnována těmto „podpůrným“ informacím.

Ve druhé části se pak zaměřuji na vlastní tréninkový proces. Popisuji základní technické provedení jednotlivých disciplín, které je dle mého názoru pro začínající atlety nejvhodnější. Při výběru metodických řad, průpravných a speciálních cvičení a dalších tréninkových prostředků jsem vycházel především ze svých praktických zkušeností s tréninkem různých věkových skupin.

Věřím, že kniha vám pomůže při přípravě na tréninky, příp. hodiny TV se zaměřením na atletiku v rámci školních hodin nebo různých zájmových útvarů. Přeji vám, ať se daří sestavit pestré a zábavné hodiny, jejichž výsledkem budou pokroky vašich svěřenců, ale především chuť dětí se jich účastnit a radost z pohybu.

Petr Jeřábek

Charakteristika atletiky

Atletika je nazývána královnou sportu. Patřímezi nejmasovější anejrozšířenější sportovní aktivity. Mezinárodní asociace atletických federací IAAF sdružuje nejvíc federací ze všech světových sportovních, společenských ajiných organizací, vsoučasnosti je to 212 členských zemí.

Atletika vznikla na základě přirozených pohybových činností člověka aje tak nejstarším sportovním odvětvím. První zmínky oatleticemáme již zantiky. Zde znamenala atletika boj, závodění. Dodnes většina atletických disciplín zantiky vychází aodráží se to třeba ivněkterých názvech (např.maratonský běh). Svou rozmanitostí patřímezi nejvšestrannější anejzajímavější sporty. Od ostatních sportovních odvětví se atletika liší především svou individuálností. Výkony ve všech atletických soutěžích jsou objektivněměřitelné, lze je poměrně snadno porovnávat. To vede kmožnosti průběžně kontrolovat vlastní výsledky, hodnotit je adávat do vztahu kúsilí vynaloženému vtréninku.

Postavení avýznam atletiky

Svým obsahem acharakterem se atletika řadímezi sporty, které se významně podílejí na všestranném rozvoji dětí amládeže. Je základem anedílnou součástímnoha dalších sportovních odvětví, především různých sportovních her. Většina atletických disciplín vychází zpřirozených pohybových činností aje zdrojem iběžných dovedností potřebných pro život. Současný atletický program sestává zmnoha disciplín. Některé si téměř zachovávají svou „antickou“ podobu, jiné vznikly ztradičních pohybových činností některých národů aněkteré uměle zásluhou atletických nadšenců. Atletika tedy obsahuje disciplíny velmi rozdílného zaměření, rychlostního, silového ivytrvalostního charakteru. Všestranná atletická příprava, typická především pro základní etapy tréninku, zajišťuje komplexní pohybový rozvoj dětí amládeže. Výraznouměrou přispívá ikrozvoji základních pohybových schopností. Atletická cvičení působí kladně na úroveň základních pohybově-kondičních schopností (rychlost, síla, vytrvalost, obratnost), ale ina schopnosti koordinační (prostorově-orientační, kinesteticko-diferenciační, rytmické, rovnováhové, reakční). Ztěchto důvodů je atletická průprava vpodstatě nezbytná pro osvojovaní si dovedností ivjiných sportovních odvětvích. Řada dalších sportů používá atletickou přípravu pro zlepšení všeobecné kondice. Vneposlední řadě působí atletika ina rozvoj aupevňovánímorálně volních vlastností sportovců.

Význam atletiky je nesporný,má na člověka komplexní účinky (výchovné, zdravotní ivzdělávací). Atletické disciplíny jsou založené na přirozených pohybech, atím je atletika přístupná široké veřejnosti. Její význammůžeme hodnotit zrůzných hledisek.

Sportovně-pohybové hledisko atletika upevňuje základní pohybové struktury, jako je chůze, běh, skoky ahody, které jsou nezbytné pro běžný život dětí amládeže ipro provádění řady tělocvičných asportovních činností. Výkonnostní avrcholová atletika svým systematickým adlouhodobým působením vytváří předpoklady pro optimální rozvoj fyzických apsychických schopností vyvíjejícího se jedince ve smyslu obecném aspeciálním (Choutková aFejtek, 1991).

Zdravotní hledisko atletika se provádí převážně venku, na čerstvém vzduchu, často iza povětrnostně nepříznivých podmínek. To podporuje odolnost aotužilost (Choutková, 1984). Vhodně zvolené atletické disciplínymohou kompenzovat jednostranné zatížení. Pravidelné provozování atletiky je prevencí různých civilizačních chorob anezdravého způsobu života.

Motivační hledisko pravidelné soutěže audětí především různě upravené atletické hry jsoumotivací kprovádění tělesné výchovy asportu obecně. Atletika semůže stát prostředkem seberealizace, zábavy asociálního vyžití. Může býtmotivem pro začlenění pravidelné sportovní činnosti do životního stylu.

Výchovné hledisko řadu výchovných podnětů poskytuje atletika svým charakterem, náročností na houževnatost, cílevědomost, vytrvalost iodhad vlastních sil. Výkony jsou objektivněměřitelné, tím atletika podporuje smysl pro spravedlnost afair play. Učí sebekontrole, ovládání se ischopnosti posuzovat aodhadovat vlastní síly. Je zařazená ve školních osnovách na všech stupních atypech škol, je součástí vzdělávání všech dětí acelé populacemládeže (Čilík aRošková, 2003).

Atletika na základních školách

Atletika je na všech typech základních astředních škol součástí povinné tělesné výchovy. Se vstupem ČR do Evropské unie došlo ike změnám vsystému školství. Od školního roku 2007/08 vstupují vplatnost na všech základních školách tzv. Rámcové vzdělávací plány (RVP). Ty, zjednodušeně řečeno, určují co ajak se ve školách daného typu bude vyučovat. RVP rozčleňují učivo do tzv. vzdělávacích oblastí. Každá vzdělávací oblast se rozčlení do vyučovacích předmětů arozpracuje, popřípadě doplní vučebních osnovách podle potřeb. Jednou znich je ioblast Člověk azdraví avní je zakomponován ipředmět tělesná výchova. Zhlediska vývoje žáka,motorického rozvoje, adaptace na pracovní zátěž, potřeby zdravotní prevence, pohybové úrovně azájmů žáka je tělesná výchova, jako povinný předmět, rozdělena do samostatných na sebe navazujících etap:

1.2. ročník vstup do školy, adaptace na pracovní režim azátěž, utváření základních pohybových dovedností, důležitá je hra sdůrazem na prožitek azdravotní účinek.

3.5. ročník rozvoj nových pohybových dovedností, nárůst zájmu opohybové aktivity.

6.9. ročník nástup puberty, uplatnění silových avytrvalostních předpokladů, individualizace, soutěživost.

Obsah předmětu tělesná výchova je vyučován vtematických blocích. Učivo je ucelený soubor námětů avýstupů pro uvedené vzdělávací etapy anení děleno do ročníků. Rozlišujeme pouze učivo základní arozšiřující. Základní učivo byměl učitel nabídnout všem žákům, pro zajištění vzdělávacího standardu avzdělávacích cílů. Učivo rozšiřující (nezávazné) učitel nabízí vpřípadě rozšířené časové dotace předmětu TV, vyšší pohybové úrovně žáků nebo při lepších podmínkách školy (prostorových čimateriálních). Rozšiřující učivomůže učitel nabídnout celé třídě, skupinám žáků nebo jednotlivcům. Rozvržení základního irozšiřujícího učiva vprůběhu roku je vpravomoci učitele. Základní učivo vyšší etapy je rozšiřujícím pro etapu nižší. Základní učivo nižší etapy je automaticky součástí základního učiva vyšší etapy. Základní učivo nižší etapy je využíváno kopakování, jako průprava nácviku náročnějších cvičení ake zkvalitnění pohybových dovedností.

Učivo stanovené RVP je školám doporučeno adle individuálních podmínek na jeho základě škola výuku konkretizuje ve školních vzdělávacích plánech. Zde uvedené učivo se pak stává závazným. Činnosti vpředmětu tělesná výchova jsou rozděleny do několika oblastí. Podstatnou část náplně tvoří činnosti ovlivňující úroveň pohybových dovedností, kam spadá iatletika. Vsoučasné doběmá již velká část základních škol velmi dobré podmínky pro provozování atletiky, proto ji při tvorbě školních vzdělávacích programů zařazují vdoporučeném rozsahu.

Atletika zahrnuje zhruba 20 % času věnovaného tělesné výchově uhochů, 16% udívek. Je zařazena do osnov školní tělesné výchovy na všech stupních škol, ato vrozsahu, který odpovídámožnostem školní výuky 2 hodiny tělesné výchovy týdně, atletice je věnováno cca 1015 hodin ročně, ato vsezonních blocích podzim, jaro (Jeřábek et al., 1996). Atletická cvičení zařazujeme do plánu výuky hlavně na jaře ana podzim.

Při volbě disciplín přihlížíme kpovětrnostním aterénním podmínkám. Účelné je nacvičovat štafetový běh askok do dálky až po zvládnutí rychlého běhu, skok do výšky až po skoku do dálky, hod granátem až po hodumíčkem, vrh koulí až po přípravném koulařském cvičení. Vytrvalostní běh nacvičujeme celoročně, neboťmá velký zdravotní význam. Můžeme semu věnovat ivzimníchměsících, pokud je vhodný terén, přiměřené hygienické podmínky, dobré oblečení. Nácvik atletických disciplín provádíme většinou na hřišti nebo vterénu. Ovšem ivtělocvičněmůžeme při nepříznivém počasí procvičovat některé disciplíny, např. start, štafetový běh, skok do výšky, hodmíčkem (na cíl), vrh plnýmmíčem. Tělocvična je důležitá pro přípravná cvičení všech atletických disciplín. Obsah učiva vatletice rozdělujeme stejně jako ve všech tematickýchcelcích na:

základní učivo, které simá amůže osvojit převážná většina žáků, je závazné pro učitele ižáky,

rozšiřující učivo, které není závazné, se využívá pro osvojení základního učiva, kdalšímotivaci žáků, krozvoji schopností adovedností se zřetelem na individuální předpoklady. Výběr rozšiřujícího učiva umožňuje respektovat podmínky školy, zájmy žáků, učitelů,místní tradice apod.

Učivo tvořící základní atletické disciplíny, běhy, skoky, hody se vpraxi využívá jako tematický celek ve všech ročnících ajeho obsah se upravuje podle individuálních psychomotorických vlastností žáků spřihlédnutím kúrovni jejich biologického vývoje. Praktické pohybové činnosti se využívají ikosvojení určitých poznatků.

Cílem tematického celku je osvojit si speciální dovednosti vzákladním učivu apodle individuálních schopností idalší pohybové činnosti zrozšiřujícího učiva. Prostřednictvím běhů, skoků ahodů se rozvíjejí základní pohybové schopnosti: rychlostní schopnosti, aerobní vytrvalost, výbušnou sílu horních adolních končetin, obratnost akoordinaci, což přispívá kcelkovému tělesnému rozvoji azvýšení tělesné zdatnosti žáků. Žáci zvládnou základy techniky běhu, skoku do dálky ado výšky ahodu kriketovýmmíčkem agranátem. Osvojí si základní poznatky otechnice nacvičovaných disciplín, osvojit si atletickou terminologii apravidla soutěží. Zvládnou zásady organizace vyučování, bezpečnosti při výcviku aprvní pomoc při nácviku azdokonalování učiva (Rychetský aFialová, 2004).

Se základními atletickými disciplínami se setkávají žáci již na prvním stupni základní školy. Úkolem je zde seznámení satletikou avytvoření správných pohybových návyků pro běhy, skok daleký ahodmíčkem. To vše především formou přirozených cvičení adrobných pohybových her. Na 2. stupni základních škol se atletika svým obsahem apojetím zaměřuje na osvojování azdokonalování pohybových činností, sekterými se žáci seznámili již na 1. stupni. Osvojováním azdokonalováním určených základních pohybových dovedností se rozvíjí základní pohybové schopnosti, které se projevují zlepšením celkového tělesného rozvoje žáků azvýšením všeobecné pohybové výkonnosti (Kuchen et al., 1991).

Vprůběhu výuky atletiky na 2. stupni ZŠ by žáciměli zvládnout následující atletické disciplíny:

Běhy: základy techniky šlapavého išvihového běhu, speciální běžecká cvičení, nízký start (výběh zbloků), štafetová předávka spodním obloukem, vytrvalý běh vterénu vtrvání do 20min.

Skoky: odrazová průprava, odraz spředpětím, skok do dálky skrčnou technikou, skok do výšky způsobem flop (vpřípadě vhodných podmínek).

Vrh ahody: průpravné odhody koulí, koulařská gymnastika, vrh koulí (dívky 3 kg, chlapci 4 kg) zmísta ise sunem, hodmíčkem (příp. granátem) zmísta ase zkřižným krokem zkrátkého rozběhu.

Dále by si žáciměli osvojit iněkteré teoretické znalosti. Pojmy olympijské disciplíny, názvy ineosvojovaných disciplín aužívaného náčiní, základní pravidla atletických soutěží. Žáci byměli být schopni uspořádat jednoduchou atletickou soutěž (např. žáci 9. ročníků bymohli připravit „atletickou olympiádu“ pro žáky nižších ročníků) včetně rozhodování avyhlášení vítězů. Vprůběhu výuky atletiky by siměli všichni žáci osvojit průpravná atletická cvičení použitelná pro rozvoj pohybových schopností adovedností ivostatních sportech apři vhodných podmínkách jemožné zařadit do výuky inácvik pokročilejší techniky ujiž zvládnutých disciplín, příp. základní techniku dalších atletických disciplín.

Školní atletické soutěže

Vhodnoumotivací pro nácvik atletiky na školách jsou různé školní soutěže. Při nichmohou děti uplatnit naučené dovednosti aporovnat se sostatními. Výhodou je, že vpřevážné většině se jedná osoutěže družstev. To umožňuje uplatnit se irelativně slabším žákům (do družstva je třebamít určitý počet členů) azároveň to posilujekolektivní přístup ksoutěžení, vzájemné fandění asnahu pomoci kamarádům. Díky tomu, že výsledné umístění družstva závisí na výkonu všech jeho členů, ato, jak kdo ke zdaru družstva přispěl, je velmi transparentní (většinou počet získaných bodů, příp. umístění ve své disciplíně), vedou tyto soutěže ikodpovědnosti vůči kolektivu. Děti semaximálně snaží dle svýchmožností smotivací „nezkazit to ostatním“.

Vsoučasnosti je systém soutěží pro školnímládež unás velmi propracovaný. Je to především díky Asociaci školních sportovních klubů (AŠSK). Tato organizace sdružuje sportovní kluby vzniklé na školách. Ty většinou nemají charakter klasických sportovních klubů, které jsou nejčastěji zaměřeny na výkonnostní avrcholový sport, ale ve školách sdružují žáky se zájmem osportování ivněkolika různých sportovních odvětvích. Cílem těchto školních klubů je především sportovní vyžití dětí vrůzných zájmových útvarech svyužitím školních sportovišť ataké organizace různých soutěží vmnoha sportovních odvětvích tak, aby se uplatnil comožno největší počet dětí. Přestože řada soutěží pořádaných AŠSK je postupová až do celostátního, příp.mezinárodního finále, těžiště je především vzákladních kolech, kde se účastní největší počet dětí. Snahou je, aby se zapojily iděti, které dosud pravidelně nesportují aaby se jim tímto způsobem sport přiblížil aúčast vsoutěži je případněmotivovala kpravidelné sportovní činnosti. Nejlepší družstva pak postupují do krajských acelostátních kol avětšinou je postup aumístění škol prestižní záležitostí. Vněkterých soutěžíchmohou vítězné školy získat iprostředky na lepší vybavení svých sportovišť aobnovu či rozšíření svých sportovních pomůcek. Většinu informací ke všem soutěžím organizovaným AŠSK jemožno získat vManuálu AŠSK pro příslušný školní rok, příp. na webových stránkách této organizace. Kvalitní organizaci adodržení pravidel přispívá spolupráce AŠSK sjednotlivými sportovními svazy, které se stávají garanty uspořádání. Český atletický svaz poskytuje garanci apomoc suspořádáním usoutěží pro jednotlivé stupně škol. Tato spolupráce je již dlouholetá ataké díky tomumají školní atletické soutěže poměrně dobrý zvuk apatří vkalendáři téměř všech učitelů tělesné výchovy ktradičním akcím. Řada škol sleduje propozice závodů ina webových stránkách atletického svazu (www.atletika.cz) aaktivně se kúčasti vsoutěžích hlásí.

Pro první stupeň základních škol je určena Kinderiáda. Jedná se osoutěž osmičlenných družstev složeních zchlapců adívek 2.5. ročníků (vždy jeden chlapec ajedna dívka zkaždého ročníku). Každý ročníkmá své dvě soutěžní disciplíny ana závěr se běží štafeta. Kromě toho však je vprůběhu konání akce na hřišti celá řada nesoutěžních činností, kterémají zábavnou formou děti seznámit srůznými atletickými disciplínami. Český atletický svaz ve spolupráci sagenturou najímanou sponzorem projektu zajišťuje uspořádání osmi oblastních kol anárodního finále. Zde je vždy zajištěn doprovodný nesoutěžní program svyužitím dětského atletického nářadí aprogramu Kid`sathletics, jehož garantem je Mezinárodní atletická federace (IAAF). Toto náčiní je dostupné pro všechny zájemce ze škol. První tři družstva znárodního finále pak pro svou školu získají nemalé finanční prostředky na nákup sportovních pomůcek či vylepšení školních sportovišť. Je samozřejmé, že těchto kol se účastní pouze vybrané děti (školní družstvo tvoří osm dětí), ale cílem je především to, aby učitelé uskutečnili školní kola, kde se tento výběr provede. Disciplíny Kinderiády by si tak vlastněmohli vyzkoušet všichni žáci 2.5. ročníků. Tato soutěž je pro první stupeň základních škol jedinou celostátní soutěží. Řada školních aokresních organizací AŠSK ve spolupráci satletickými oddíly pořádá idalší soutěže různého charakteru (např. Ligu škol, Dětskou olympiádu…). Rozsah avýběr disciplín závisí namístních podmínkách atradicích.

Kinderiáda zprůběhu oblastního kola

Pro druhý stupeň základních škol jsou určeny tři atletické postupové soutěže. Nejdelší tradicimá Pohár rozhlasu, kterého se účastní dvanáctičlenná školní družstva ve dvou kategoriích: 6.7. třída a8.9. třída, přičemž je zde ještě věkové omezení, aby výsledky nemohli ovlivnit výrazně starší žáci příslušných tříd (např. propadnuvší apod.). Zde vkaždé disciplíně startují za družstvo tři závodníci (dvě štafety) avýkony lepších dvou (jedné štafety) se obodují dle vícebojařských tabulek. Tím je dán výsledek družstva ajemožno posoudit výkony družstev izrůznýchmíst adíky tomu zajistit spravedlivější výběr postupujících do vyšších kol soutěže.

Obdobně je organizován iatletický čtyřboj. Družstva jsou zde pětičlenná avšichni absolvují čtyřboj složený ze základních atletických disciplín. Bodový součet čtyř pak dává výsledek družstva. Obě tyto soutěžemají značnou oblibu, účastní se jich velkémnožství dětí. Konečně tou třetí postupovou soutěží je přespolní běh. Jestliže obě předchozí soutěže probíhají vjarníchměsících, přespolní běh je zařazován na podzim. Družstva jsou opět pětičlenná avýsledek tvoří součet umístění čtyř lepších závodníků. Družstvo snejnižším součtem vítězí apostupuje do dalšího kola. Věkové kategorie jsou shodné jako upředchozích dvou soutěží, tedy 6.7. třída a8.9. třída. Stejně je organizován přespolní běh ipro střední školy aobdobou Poháru rozhlasu základních škol je Corny středoškolský pohár.

Výše uvedené soutěže jsou vcelé ČR pro učitele TV již tradiční záležitostí, sorganizací výrazně pomáhá iČeský atletický svaz, např. pověřením atletického oddílu vdané lokalitě uspořádáním příslušného kola soutěže nebo imediální amarketinkovou podporou. Garanty soutěží Pohár rozhlasu aStředoškolského poháru jsou každý rok nejlepší čeští atletičtí reprezentanti (např. Tomáš Dvořák, Barbora Špotáková, Adam Ptáček adalší). Nakonec celá řada atletických talentů byla pro královnu sportu získána právě vtěchto soutěžích. Kromě nich probíhá ale icelá řada regionálních závodů, vycházejících zmístních podmínek atradic. Takové závody často pomáhají pořádat atletické kluby jako náborové akce kzískání nových zájemců oprovozování tohoto krásného aspravedlivého sportu.

Největší sportovní akcí pro školnímládež je však projekt Českého olympijského výboru Olympiádamládeže. Tato akce je skutečně obdobou „velké“ olympiády. Pořádá se pro zimní aletní sporty. Soutěží zde krajská družstva vcelé řadě sportovních odvětví asoučástí jsou irůzné umělecké soutěže, pro děti je vždy připraven bohatý doprovodný program. Atletika, jako jeden ze základních olympijských sportů,má izde své pevnémísto. Žáci soutěží vkategoriíchmladšího astaršího žactva dle atletických pravidel adíky koordinaci termínů sČeským atletickým svazem je tato soutěž opravdu přehlídkou výborných výkonů, častomívá vněkterých disciplínách úroveň srovnatelnou (příp. ivyšší) než Mistrovství ČR žactva. Ato právě díky tomu, že zdemohou soutěžit ido té doby „skryté“ atletické talenty.

Rozdělení acharakteristika atletických disciplín

Atletika patří ke sportovním odvětvím, vnichž jsou specifické výkony především odrazem úrovně příslušných pohybových schopností: sprintermusí být rychlý, vrhač silný atd. Účelné vynaložení pohybových schopností se děje prostřednictvím racionální techniky (speciálních dovedností). Svým obsahem je atletika velmi různorodá aněkteré disciplíny se navzájem liší téměř po všech stránkách. Strochou nadsázky by se dalo říci, že to snad ani není jedno sportovní odvětví, ale několik různých sportů. Vždyť např.maratonec akoulařmají velmimálo společného co do vzhledu, fyzických předpokladů kdisciplíně izpůsobu aprůběhu závodění. Pokud tedy chceme atletiku nějak blíže charakterizovat,musíme disciplíny rozdělit do skupin, které jsou si příbuzné. Ato např. základní pohybovou charakteristikou, fyziologickými nároky, technikou provádění, způsobem závodění apod.

Vnásledujících kapitolách podám charakteristiku skupin atletických disciplín zněkolika pohledů. Především uvádím vždy výčetmistrovských disciplín pro dospělé, tedy disciplín, vnichž se závodí na vrcholných soutěžích jako jsou Mistrovství Evropy, Mistrovství světa či Olympijské hry. Většina disciplín je shodná promuže iženy, takže pokud není uvedeno jinak, platí níže uváděné pro obě pohlaví. Obdobně ivkategorii žactva. Tammohou být disciplíny různě upraveny, především co do délky běhaných vzdáleností, výšky avzdálenosti překážek, hmotnosti používaného náčiní ve vrzích ahodech. Udávám tedy idisciplínypoužívané pro žákovskou atletiku, přičemžmám na zřeteli irozdílné žákovské kategorie:mladší žactvo (do 13 let) astarší žactvo (1415 let). Výklad je doplněn takéozákladní biomechanické charakteristiky afyziologické nároky. Otázce pravidel, popisu techniky anácviku bude věnována pozornost dále vknize.

Pro pochopení níže popsaných energetických nároků ujednotlivých skupin disciplín nejprve zjednodušeně vysvětlím, jakmůže organismus štěpením živin získat potřebnou energii pro pracující svaly. Základní dva způsoby jsou:

Anaerobně (bez přísunu kyslíku)

Takto se štěpí především nejpohotovější zdroje energie vbuňkách, tzv.makroergní fosfáty (adenosintrifosfát = ATP, adenosindifosfát = ADP akreatinfosfát = CP). Ty jsou přítomny vbuňkách vtzv.mitochondriích ajejich zásoba vystačí na cca 57 spřimaximální intenzitě, kterou usprintu předpokládáme.

Aerobně (za přísunu kyslíku = oxidativně)

Koxidativnímu štěpení jsou určeny především cukry atuky. Pouze při extrémních zátěžích anedostatku těchto živinmůže docházet ike štěpení bílkovin. Jako nejběžnější zdroje energie při zvýšené potřebě organismu jsou používány krevní cukry (glukóza) asvalový glykogen, dále pak tukové zásoby především vpodobě podkožního tuku. Vprůběhu aerobního výkonu stoupá potřeba kyslíku vorganismu. Ten se používá na úplnou oxidaci živin za vzniku vody (H2O) aoxidu uhličitého (CO2). Pak nevzniká pro svaly „jedovatý“ laktát (viz níže) aty jsou tak schopny poměrně dlouhodobé činnosti bez poklesu intenzity. Limitujícím faktorem pro intenzitu práce je právě rovnováhamezi dodaným kyslíkem ajeho potřebou na „výrobu“ dostatečnéhomnožství energie pro pracující svaly. Pokud je dosaženo této rovnováhy, pracuje organismus vtzv. setrvalém stavu.

Při zatížení organismu velice často dochází ke kombinaci obou způsobů získávání energie. Pokud výkon trvá déle, než jemožno pokrýt zATP aCP, nastupují další zdroje energie, atěmi jsou krevní cukry asvalový glykogen. Kjejich štěpení je potřeba kyslík. Avšak vdůsledku velké intenzity svalové práce (např. při sprintech) apři omezenémmnožství kyslíku, který je během sprinterského výkonu do krve ake svalům dodáván, je štěpení těchto živin nedokonalé aproduktem prvotního rozkladu je kyselinamléčná (laktát). Díky její produkci stoupá ve svalech kyselost vnitřního prostředí, ato je důsledkem tzv. ztuhnutí abolesti svalů, kdy sval již není schopen pracovat tak intenzivně. Důsledkem je pokles rychlosti běhu jako vnější projev svalové únavy atzv. „kyslíkový dluh“. Ten vzniká právě díky nahromadění laktátu ve svalech. Na jeho odstranění atím obnovení příznivého vnitřního prostředí je třeba laktát úplně rozložit, ato umí organismus jen za přítomnosti kyslíku tzv. úplnou oxidací. Jejími konečnými produkty jsou voda (H2O), látka organismu vlastní, aoxid uhličitý (CO2), který se zorganismu odstraní dýcháním. Vprůběhu výkonu však na tuto oxidaci není dostatečnémnožství kyslíku zkrve transportováno ke svalům (zjednodušeněmožno říci, že krevní oběh nestíhá potřebnémnožství kyslíku klikvidaci vznikajícího laktátu dopravit), atak se nahromaděný laktátmůže zoxidovat až po ukončení výkonu, kdy potřeba organismu poklesne akrevní oběh ještě po nějakou dobu svou zvýšenou činností „splácí dluh“ adopravuje do těla více kyslíku.

Sprinty

Za sprinty považujeme všechny běhy do 400m včetně, ato jak běhy hladké, tak ipřekážkové. Stejně tak do této skupiny patří ištafety sdélkou úseků do 400m včetně, ato ivrůzných kombinací délek úseků (např. 400300200 100m).

Mistrovskými sprinterskými disciplínami jsou: 100m, 200m, 400m, 100m překážek pro ženy a110m překážek promuže, 400m překážek aštafety 4×100m a4×400m. Vhale semísto 100m (100m př. a110m př.) běhá vzdálenost 60m. Závody na 200m a400m př. se ze sprinterského programu vypouštějí (díky poloměru zatáček nejsou zaručeny srovnatelné podmínky pro závodníky ve všech drahách, u400m př. by uspořádání znamenalo překážky po překonání závodníkem vprvém kole přestavit na jinámísta anavíc jsou vhale na okruhu dráhy užší atudíž by se sem překážky nevešly).

Vžactvu se běhají následující vzdálenosti: 60m, 150m, 300m, 60m př. promladší žactvo, 100m překážek a200m překážek pro starší žactvo, štafety 4×60m a3×300m. Obdobně je to ivhalách, kde je vypuštěno zprogramu pouze 200m překážek amísto 100m překážek běhá istarší žactvo pouze 60m překážek.

Výkon ve sprintech je zhlediska biomechaniky dán dvěma základními činiteli. Jsou to délka afrekvence kroku. Samozřejmě existují idalší faktory ovlivňující výkon, např. síla asměr větru, vlastnosti povrchu dráhy apod., ale ty jsou pro všechny závodníky vdaném závodě stejné, atak jsou první dva uvedené faktory rozhodující aovýkonu nejvíce rozhoduje to, jak je závodníci dokážou uplatnit při závodě vzhledem ke svým fyziologickým parametrům. Ideální by bylo samozřejmě udržet velkou krokovou frekvenci při co nejdelším kroku, ale to není ve schopnostech žádného sprintera. Obvyklemá vždy zvýšení krokové frekvence za následek pokles délky kroku aobráceně. Objektivně nelze říci, zda je výhodnější běžet dlouhým krokem, či se snažit omaximální frekvenci (např. při téměř shodném výkonu na 100m na hranici 9,80 sběžel Linford Christie trať na 38 kroků aTim Montgomery na 52 kroků).

Ideální poměr frekvence adélky kroku je pro každého jedince individuální azávisí především na stavbě těla, tělesné výšce, délce dolních končetin ataké na typu nervové soustavy. Obecně lze ale vysledovat určité tendence vtomto poměru: závodnícimenší avíce silově založenímají spíše větší frekvenci, kdežto vyšší závodníci sdlouhými dolními končetinami více využívají délky kroku. Co se týká délky tratě, tak zde platí, že čím delší trať, tím nižší frekvence. Čili při běhu na 400m se ustejného závodníka dá předpokládat nižší kroková frekvence než uběhu na 100 nebo 200m. Otázka délky kroku souvisí skondičními schopnostmi, především sdynamickou silovou schopností asilovou vytrvalostí. Ale itak se dá předpokládat vyšší délka kroku při delší vzdálenosti. Uvrcholových závodníků se hodnoty frekvence pohybují vrozmezí 3,85,2 kroků za sekundu aprůměrná délka kroku vrozmezí 1,932,65m. Udětí je samozřejmě průměrná délka kroku nižší, ale jsou již schopné dosahovat uvedených hodnot krokové frekvence (okolo 4 kroků za sekundu).

Malou výjimkou ztéto teorie jsou překážkové běhy. Zde je díky pevné vzdálenosti překážek vpodstatě počet kroků na zdolání vzdálenosti určen, atak výkon zhlediska biomechaniky určuje kroková frekvence. Nejmarkantnější je to utzv. krátkých překážek (60, 100 a110m), kdy prakticky všichni závodníci používají tříkrokový rytmus, atak úspěšní vtéto disciplíněmohou být pouze závodníci vybavení vysokou frekvencí. Vtzv. dlouhých překážkách (200 a400m) už lze vzhledem kdélcemezer zvolit různý počet kroků atímměnit poměr frekvence adélky kroku (např. na 400m př. semezery absolvují uvrcholových závodníků na 1215 kroků).

Zhlediska energetických nároků organismu je imezi jednotlivými sprinterskými tratěmi poměrně velký rozdíl, ale platí, že převažující způsob získávání energie je anaerobní. Při vysoké intenzitě svalové činnosti organismus nestíhá dopravit ke svalům dostatečnémnožství kyslíku atak vždy vzniká kyslíkový dluh (viz kap. Rozdělení acharakteristika atletických disciplín). Čím delší je doba trvání výkonu vmaximální intenzitě, tím větší je kyslíkový dluh anarůstá imnožství laktátu vorganismu. Podstatným faktorem výkonu se tak především udelších sprintů stává iodolnost vůči kyselému prostředí, které vzniká právě díky produkci laktátu. Tato odolnost je dána částečně geneticky ačástečně ji lze získat tréninkem. Udětí však platí, že schopnost čelit kyselému prostředí je ještě na nízké úrovni apřílišné anaerobní zatížení není vhodné.

Běhy achůze

Skoky

Vrh ahody

Atletické víceboje