Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Zdeněk Třískala, doc. MUDr. Dobroslava Jandová a kolektiv

MEDICÍNA PŘÍRODNÍCH LÉČIVÝCH ZDROJŮ

MINERÁLNÍ VODY

Hlavní autoři a editoři:

Mgr. Zdeněk Třískala, Český inspektorát lázní a zřídel MZ ČR Praha

Doc. MUDr. Dobroslava Jandová, Klinika rehabilitačního lékařství Fakultní nemocnice Královské Vinohrady Praha, katedra biomedicíny VŠTVS PALESTRA Praha

Spoluautoři:

Prim. MUDr. Jarmila Kolářová, CSc., Klinika rehabilitačního lékařství Fakultní nemocnice Královské Vinohrady Praha

MUDr. Drahomíra Nečasová, ředitelka a vedoucí lékařka Dětské lázeňské léčebny Miramonte (1993–2006), hlavní lékařka Léčebných lázní Mariánské Lázně, a.s., (2001–2005), externí spolupracovnice IPVZ Praha

MUDr. Dana Šašková, lékařská náměstkyně společnosti Léčebné lázně Lázně Kynžvart

MUDr. Pavel Knára, emeritní ředitel a hlavní lékař lázeňského domu Nové Lázně (součást společnosti Léčebné lázně Mariánské Lázně, a.s.)

Prim. MUDr. Jiří Hnátek, hlavní lékař společnosti Lázně Luhačovice, a.s.

Mgr. Jakub Mareš, Přírodovědecká fakulta Univerzity Karlovy Praha

Recenzenti:

Doc. MUDr. Vlasta Tošnerová, CSc.

Prim. MUDr. Ján Capko

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2019

Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2019

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, Praha 7

jako svou 7435. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Viola Těšínská

Sazba a zlom Vladimír Meško

Obrázky dodali autoři.

Grafy podle podkladů od autorů upravil pro tisk Vladimír Meško.

Počet stran 208

1. vydání, Praha 2019

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

Autoři i vydavatel věnovali maximální možnou pozornost tomu, aby informace uvedené v knize odpovídaly aktuálnímu stavu znalostí v době přípravy díla k vydání. I když tyto informace byly pečlivě kontrolovány, nelze s naprostou jistotou zaručit jejich úplnou bezchybnost. Komplexní rozbory minerálních vod se mohou mírně odlišovat (v rámci legislativou tolerovaného rozptylu) podle data odběru a aktuálních přírodních vlivů. Z těchto důvodů se vylučují jakékoli nároky na úhradu škod přímých i nepřímých.

ISBN 978-80-271-1086-5 (ePub)

ISBN 978-80-271-1085-8 (pdf)

ISBN 978-80-271-2297-4 (print)

Úvod

Základní ideou, která vyústila v sepsání této knihy, byla snaha, aby lázeňští lékaři, lékaři oboru rehabilitační a fyzikální medicíny (RFM) i širší odborná zdravotnická veřejnost získali dostatečný přehled o možnostech léčení přírodními léčivými zdroji minerálních vod (PLZ MV). Zvláštní pozornost je věnována předpisu vnitřní balneoterapie, tj. na prvním místě pitným kúrám, protože lázeňští lékaři a lékaři oboru RFM jako jediní v České republice mohou předepisovat pitné kúry s využitím výtěžku z přírodních léčivých zdrojů minerálních vod.

Balneologie, resp. balneoterapie využívá přírodní léčivé zdroje minerálních vod ke koupelím, pitné léčbě a inhalacím. Pitné kúry léčivými minerálními prameny jsou od historického dávnověku tisíce a stovky let v místech s vývěry minerálních vod základní nosnou procedurou. Později se léčivé minerální vody začaly používat i k lavážím, kloktání a irigaci dásní a k nejrůznějším variantám koupelí a vzájemných kombinací procedur.

Před popisem minerálních vod a jejich indikací vzdáváme na tomto místě hold průkopníkům lázeňské medicíny v Čechách. Patřil k nim PhDr. MUDr. František Ambrož Reuss, který se zasloužil o založení lázní ve Mšeném v roce 1796. První dětskou nemocnici v Praze na vlastní náklady založil Med. Dr. Eduard Kratzmann, po něm ji od roku 1846 vedl naprosto úžasný lékař, badatel a mimořádný organizátor prof. MUDr. Josef Löschner. Věnoval se interní medicíně a dětským nemocným, založil obor pediatrie (1854), více je znám jako rektor Karlo-Ferdinandovy univerzity (od roku 1846 po mnoho let); za jeho působení se začal udělovat titul medicinae universae doctor (MUDr., od roku 1872). Profesor Löschner se nadchl léčivými minerálními vodami natolik, že postuloval obor balneologie a osobně balneologii přednášel medikům na Karlo-Ferdinandově univerzitě. Jemu mj. vděčí Karlovy Vary a Kyselka za velkou proslulost. V roce 1862 vznikl Časopis lékařů českých, který je dodnes šiřitelem zpráv o medicínských pokrocích a novinkách. Dalším lékařem, který propagoval vědu a výzkum, byl ke konci 19. století prof. MUDr. Karel Chodounský, jenž se roku 1884 habilitoval na docenta v oboru balneologie a klimatoterapie a v roce 1895 byl jmenován mimořádným a roku 1902 řádným profesorem; byl ovšem významně spjatý i s farmakoterapií. Na začátku 20. století se proslavil řádný profesor balneologie na Karlově univerzitě MUDr. Vladislav Mladějovský, který mj. významně působil v letech 1902–1932 v Mariánských Lázních. V roce 1907 napsal první učebnici balneologie a hydroterapie a v roce 1923 vydal učebnici klimatologie a balneologie. Prosazoval vědecké metody zkoumání účinků lázeňské léčby, navrhoval unifikaci nomenklatur vod a peloidů, včetně jednotných postupů k objektivizaci jejich efektů. V roce 1926 MUDr. Mladějovský poprvé označil přírodní minerální vodu jako léčivou ve vztahu k provedeným chemickým analýzám.

Profesor MUDr. František Lenoch se stal v roce 1925 asistentem Balneologického ústavu UK, od roku 1929 v létě pracoval jako řídící lékař Ústavu pro fyzikální léčbu v Trenčianských Teplicích a mimo sezónu vedl fyziatrické oddělení I. lékařské kliniky. V roce 1929 se habilitoval v oboru balneologie a fyziatrie. V době německé okupace byl lázeňským lékařem v Lázních Bohdaneč. Hned po válce se stal mimořádným profesorem balneologie a fyzikální terapie. V roce 1948 byl jmenován primářem revmatologického oddělení Nemocnice Krč a přednostou Balneologického a fyziatrického ústavu; v roce 1952 se stal ředitelem Výzkumného ústavu chorob revmatických a v roce 1966 byl jmenován řádným profesorem balneologie a fyziatrie a vedl Výzkumný ústav lázeňský až do roku 1970. Profesor MUDr. František Lenoch byl jedním ze zakladatelů české revmatologie, byl mezinárodně uznávaným odborníkem, patřil k zakladatelům světové balneologie. Dostalo se mu velkého uznání již v roce 1948, kdy byl vyzván děkanem lékařské fakulty v Curychu, aby se zúčastnil konkurzu na místo přednosty kliniky pro fyzikální terapii.

Pro samostatný klinický obor balneologie se po roce 1948 změnily podmínky. Politicko-ekonomické změny po znárodnění lázní v roce 1951, přísné finanční plánování ve vybraných státních léčebných lázních a převaha vlivu Revolučního odborového hnutí (ROH) v mnoha lázních (prioritou byla rekreace pracujícího lidu) velmi ztížily následovníkům nestorů samostatného klinického oboru balneologie systematický výzkum účinků přírodních zdrojů a efektů lázeňské medicíny. Od roku 1957 zahájil nový Výzkumný ústav balneologický (VÚB, zprvu nazývaný VÚL – Výzkumný ústav lázeňský) snahy o obnovu a udržení významného léčebného postavení lázní – tehdy se i ve světě hovořilo o našich lázních jako o „rodinném stříbru“ naší země. Balneologie se až do roku 1960 přednášela na lékařských fakultách. Profesora MUDr. Karla Přerovského, CSc., následoval ve vedení VÚB prof. MUDr. Jaroslav Benda, DrSc., jehož zásluhy o udržení a rozvoj vědy v lázeňské medicíně v náročných letech zvratů a změn (zvláště 1968–1973) i v letech dalších jsou dosud nedoceněny. Od roku 1971 se balneologie stala součástí jediné společné nadstavbové (tj. druhé) atestace tří oborů: fyziatrie, balneologie a léčebné rehabilitace (FBLR). Po „sametové“ revoluci v roce 1989 vedly privatizace lázní a vznik zdravotních pojišťoven v roce 1991 jednak k zániku odborářských rekreací v lázních, jednak legislativním rozhodnutím MZ ČR a vlády také k zániku VÚB (v roce 1993) – zanikla tedy výuková a vědecká základna oboru balneologie v ČSR. Rozdělením Československé republiky na Českou a Slovenskou republiku v roce 1993 se pak dále ochudila věda a výzkum v lázeňství o kolektivy vedené prof. MUDr. J. Kolesárem, DrSc., a prof. MUDr. J. Hupkou, DrSc., a o další význačné osobnosti lázeňství, jako byla MUDr. J. Ďurianová, CSc., a jiní významní spolupracovníci ze Slovenské republiky.

Není účelem této knihy vyjadřovat se k dalším politicko-ekonomickým změnám ani ke změnám systému pregraduálního a postgraduálního vzdělávání, kdy se každá změna vždy podepsala negativně na oboru balneologie. V roce 2004 došlo k úpravám atestační náplně (původní FBLR atestace), nově formulovaný obor rehabilitační a fyzikální medicíny (RFM) prosadil další zvyšování nároků na vzdělávání, praxi a vědecko-výzkumnou činnost, ovšem změny v náplni postgraduálního vzdělávání v balneologii zúžily pro lékaře oboru RFM výuku jak teoretickou, tak praktickou na pouhé dny.

Kolektiv autorů této knihy si je vědom, že v současné době jen málokdo z lékařů má znalosti o přesném předpisu pitných kúr v nefrourologii či gastroenterologii lege artis tak, aby komplexní lázeňskou léčebně rehabilitační péči – založenou právě na pitných kúrách, dietním režimu a pohybové aktivitě – mohl nemocný absolvovat a byla pro něj benefitem. Od roku 2015 se indikace balneoterapie rozšířily o stavy po transplantacích vnitřních orgánů, stavy po ukončení onkologické léčby, díky vědeckým výzkumům nejen v genetice a neurofyziologii se v neuropatologii objevují nové nozologické jednotky. Pouze lázeňský lékař znalý vnitřních chorob a poruch funkcí lidského těla, seznámený s výsledky nových vědeckých výzkumů o střevním mikrobiomu/enterobiomu, o pojivu jako informační struktuře, o úloze makronutrientů, mikronutrientů a stopových prvků v organismu – a přitom současně znalý fyzikálně-chemické skladby a účinků léčivých minerálních vod – bude při syntéze všech poznatků schopen předepsat adekvátní terapii – pitnou léčbu léčivými minerálními vodami.

Smyslem současné lázeňské léčebně rehabilitační péče je úplná úzdrava nemocných v subakutních stavech, u chronických nemocných dosažení optima funkcí, u pacientů v progredujících stavech pak snaha o minimalizaci symptomů a stabilizaci choroby/zpomalení progrese, u genetických poruch (např. enzymů) se pak snažíme docílit maxima zlepšení kvality života pacienta. Ve sféře akutní medicíny se pracuje s obecně známými doporučenými postupy léčby (saturace základními elektrolyty a živinami). Po stabilizaci životních funkcí a první léčebné rehabilitaci je pro plnou úzdravu a úpravu funkcí organismu u mnohých nemocných nutné diagnostikovat a terapeuticky ovlivnit přetrvávající malnutrice (zvláště proteinů, vitaminů, minerálních látek), a to zejména u osob s polymorbiditou, po polytraumatu a dlouhodobých aplikacích antibiotik u nemocí jako lymeská borelióza nebo chlamydiové infekce a po komplexní onkologické léčbě. Stejně tak se nedaří dosáhnout plné kondice a zdraví u osob s poruchou enterobiomu/střevního mikrobiomu.

Existuje málo informací o možnostech komplexní lázeňské léčebně rehabilitační péče v případě dysfunkcí a nemocí imunitního systému, autonomní nervové soustavy, endokrinia; historicky se tradují minimalizované znalosti o léčbě systému gastrointestinálního, včetně léčby dysfunkcí a chronických poruch jednotlivých orgánů (jater, žlučníku, slinivky) a poruch látkové výměny (metabolická onemocnění).

Chronické změny sliznice střev a osídlení střev patogeny výrazně modifikují sorpci živin a specificky anorganických mikronutrientů a stopových prvků. Stopové prvky jsou absolutně nutné pro stavbu enzymů, hormonů, neurotransmiterů a všudypřítomného pojiva. Z toho plyne naprosto prioritně nutné odstranění střevní dysmikrobie a současná či následná remineralizace organismu anorganickými mikronutrienty a stopovými prvky. Přírodní léčivé zdroje minerálních vod obsahují vedle základních biogenně důležitých prvků (vodík, kyslík, uhlík, sodík, draslík, chlor, fosfor, síra, jejichž denní potřeba se počítá nad 100 mg až v gramech) také řadu mikroprvků (mikronutrienty/stopové prvky), tj. železo, zinek, mangan, měď, kobalt, chrom, molybden, selen, jod (denní potřeba se pohybuje v mg), a další stopové prvky (lithium, vanad, brom, křemík aj.), které jsou v léčbě subakutních a chronických stavů naprosto nutné. Jejich vstřebávání při pitné léčbě minerálními vodami je prověřeno tradičními postupy po tisíciletí a staletí. Výzkumný ústav balneologický ČR do roku 1991 s týmem lékařů specialistů – zpravidla internistů, biochemiků a zástupců dalších profesí – prokázal efekty pitné léčby a osvětlil distribuci mikronutrientů v organismu, tvorbu jejich depozit v těle, jejich metabolismus a hlavně klinické účinky na zdraví člověka, které nejsou ničím zastupitelné ani napodobitelné. Léčivé minerální vody se při dodržení předpisu pitné léčby lékařem dobře vstřebávají, nemají vedlejší účinky, nevzniká na ně návyk a nemají téměř žádné kontraindikace.

Empirie a vědecké průkazy Výzkumného ústavu balneologického do roku 1993, dříve pod vedením prof. MUDr. Jaroslava Bendy, DrSc., respektovaly prvotní nutnou úpravu funkcí vnitřních orgánů a sumaci fyzikálně-chemických faktorů pro dosažení dostatečného terapeutického klinického účinku pitných kúr. Proto byly léčebné lázeňské pobyty s prioritou pitné léčby 4–5týdenní, u těžkých stavů i vícetýdenní nebo s opakováním v jednom roce krátce po sobě. Současný trend 2–3týdenní komplexní lázeňské péče (u samoplátců často i méně než 12denní) nemá kvůli krátkodobosti vnitřní balneoterapie řádné opodstatnění ve smyslu medicíny založené na důkazech (EBM). Smyslem komplexní lázeňské léčebně rehabilitační péče je vedle úplné úzdravy a dosažení optima funkcí celého organismu i edukace klienta a jeho motivace k dodržování individuálního léčebného plánu s režimovými a dietními opatřeními, která by si měl osvojit a v jejichž dodržování by měl pokračovat i po návratu z lázní. Při dostatečné době pitné léčby jsou známy případy úplné eliminace klinických i laboratorních příznaků u Crohnovy choroby, ulcerózní colitidy, chronické hepatitidy, postoperační cholecystopatie, subakutní a chronické pankreatitidy i určitých nemocí nefrourologických. V konečném důsledku komplexní lázeňská léčebně rehabilitační péče s remineralizací organismu vzácnými mikronutrienty prostřednictvím pitných kúr léčivými minerálními vodami vede ke snížení až eliminaci přechodně nutné analgetické a jiné farmakoterapie (digestiva). Nejen u subakutních případů, ale hlavně u chronických nemocných se remineralizací organismu výrazně zvyšuje funkční kapacita vnitřních orgánů a tělesných systémů (endokrinního a imunitního), pro futuro se snižuje počet exacerbací (recidivující bronchitidy až bronchiálního astmatu) nebo komplikací (uroinfekty u neuroortopedických závažných stavů) a ve svém důsledku vede komplexní lázeňská léčba s pitnými kúrami ke snížení celkových nákladů na terapii.

Užití minerálních vod v lázních

Klasické lázeňské procedury mají tři pilíře: koupele, pitnou léčbu a inhalaci. K vnitřní balneoterapii náleží dále: kloktání, proplach nosu, výplachy dutiny ústní, irigace dásní, žaludeční výplachy, laváže duodena, střevní výplachy, střevní výplach pod vodou (enterocleaner), vaginální výplachy PLZ MV.

K inhalační léčbě, kloktání a výplachům dutiny ústní je z PLZ MV nejvíce využívána luhačovická Vincentka, a to vzhledem ke svému složení, ale i osmolalitě a pH.

U pitné léčby patří k rozhodujícím faktorům chuťová snášenlivost (některé PLZ MV provokují již z dutiny ústní svou chutí nauzeu) a dále příznivá interakce PLZ MV s gastrointestinálním traktem. Níže je uvedena volná citace prof. MUDr. J. Bendy, DrSc., který na přednáškách při výuce lékařů opakovaně zdůrazňoval:

„Pitná léčba působí na vnitřní prostředí nemocného mírným, trvalým, intenzivním a konstantním účinkem složitého solného roztoku přírodního původu, čerpaného přímo u vývěru. Bezprostřední účinky per os podané minerální vody se týkají v prvé řadě ovlivnění povrchu sliznic stejně jako motorických, sekrečních a resorpčních funkcí gastrointestinálního traktu a přídatných orgánů. Přívodem minerální vody může dojít ke změně objemu, složení a konzistence žaludečního a střevního obsahu. Přírodní léčivé minerální vody v rámci regulace ledvinami ovlivňují množství a složení vylučované moče, ovlivňují tvorbu močových kamenů a působí na sliznice a motorickou aktivitu vývodných cest močových. Příjem léčivých minerálních vod se využívá i v rámci doplňující nebo podpůrné terapie. Určité minerální látky obsažené ve vodách mohou mít i přímý farmakodynamický efekt. Při správné indikaci účinek minerální vody nastupuje pomalu, její vliv je šetřicí, účinky jsou omnicelulární, reaguje celý organismus a minerální voda zpravidla nemá žádné vedlejší účinky, nevzniká na ni návyk.“

Při hrozícím nedostatku pitné vody ve světě stoupá význam zdrojů MV vhodných k pitným kúrám a k běžnému použití jako potraviny. Je však úlohou legislativy a příslušných státních orgánů zabránit devastaci přírody a drancování zdrojů MV jejím neracionálním čerpáním. Dále by měl být kladen důraz na kontinuální proces zvyšování ochrany jednotlivých lokalit prostřednictvím ochranných pásem, definování činností pro MV nebezpečných a jejich postupné minimalizace či eliminace.

Publikace je velkým dílem věnována osvědčeným přírodním léčivým zdrojům minerálních vod s uvedením základních fyzikálně-chemických a chemických parametrů s výčtem přítomných anorganických nutrientů a stopových prvků a se stručnými indikacemi. Zájemci o provedení vědeckého výzkumu podle pravidel EBM mohou požádat o originály komplexních analýz příslušných přírodních léčivých zdrojů Český inspektorát lázní a zřídel na Ministerstvu zdravotnictví ČR.

■Kapitola 1: Stopové prvky, jejich funkce v organismu a výskyt v přírodních léčivých minerálních vodách (Jandová D.)

Jedná se o stručná repetitorní data. Autorka si je plně vědoma u většiny prvků prozatímního minima důkazů podle pravidel EBM pro mechanismus vstřebávání, metabolismus a ostatní parametry obvykle uváděné v učebnicích pro jiné látky (RDA, projevy deficitu či toxicity, interakce). Nicméně klinické efekty pitné léčby a koupelí s využitím přírodních léčivých zdrojů – minerálních vod (tedy chemismu MV a stopových prvků) ve vztahu k určitým diagnózám, které se vyprofilovaly na podkladě staletími prověřené empirie, jsou nepopiratelné, a proto je autorka vnímá jako oprávněné k publikování. Pro zkoumání stopových prvků zůstávají vědecké dveře široce otevřené.

■Kapitola 2: Možnosti komplexní lázeňské léčby vnitřních chorob (Kolářová J.)

Kapitola prim. MUDr. Jarmily Kolářové, CSc., o možnostech komplexní lázeňské léčby vnitřních chorob je zpracovaná podle originálních přednášek „Komplexní léčba v lázních s individualizovaným přístupem“ ze soukromého archivu tak, jak mnoho generací lékařů učil prof. MUDr. Jaroslav Benda, DrSc. Po stručné patofyziologické charakteristice dysfunkcí a nemocí vnitřních orgánů následují informace o konkrétních terapeutických úkonech v lázeňské léčbě pro benefit nemocných. Materiál po dohodě záměrně nerespektuje ani indikační seznam, ani ekonomická omezení počtu procedur, pouze předkládá terapii tak, jak by pro dané nemoci a dysfunkce měla být nastavena podle současného stavu poznání. Kapitola je poctou prof. MUDr. J. Bendovi, DrSc., jeho dceři MUDr. J. Kolářové, CSc., a spolupracovníkům Výzkumného ústavu balneologického v Mariánských Lázních s pobočkou v Karlových Varech.

■Kapitola 3: Pitné kúry luhačovickými přírodními léčivými minerálními vodami (Hnátek J.)

MUDr. Jiří Hnátek, hlavní lékař akciové společnosti Lázně Luhačovice, racionálně popsal využití a stav jednotlivých zdrojů, poskytl konkrétní informace o balneoterapii s prioritní pitnou léčbou osvědčenými léčivými hydrochemicky smíšenými luhačovickými prameny v kontextu komplexní lázeňské léčebně rehabilitační péče v Lázních Luhačovice, včetně péče o dětskou klientelu.

■Kapitola 4: Lázeňská léčba dětí s onemocněním ledvin a vývodných cest močových (Nečasová D., Šašková D.)

Námi dotazovaní lázeňští lékaři se jednoznačně shodli, že nejtěžší v balneologii je léčení dětí s nefrourologickými onemocněními. Kvůli generační obměně a současnému systému vzdělávání v balneologii postupně mizí v každodenní rutině umění předpisu pitné léčby dětem s nefrourologickým onemocněním. MUDr. Drahomíra Nečasová, emeritní přednostka Dětské lázeňské léčebny Miramonte v Mariánských Lázních, a MUDr. Dana Šašková, lékařská ředitelka Lázní Kynžvart, poskytly podrobný a úplný návod na komplexní balneologii/balneoterapii dětí s nefrourologickými diagnózami. Materiál obsahuje cenné informace věnované pediatrům, nefrourologům a lázeňským lékařům dalších dětských léčeben v ČR. Kapitolu lze doporučit jako praktický předatestační výukový materiál o komplexní lázeňské léčbě dětí a dorostu s nefrourologickými dysfunkcemi a nemocemi.

■Kapitola 5: Pitná léčba léčivými minerálními prameny v Mariánských Lázních (Nečasová D., Knára P.)

Za mimořádně cenné sdělení editoři pokládají i kapitolu 5 – podrobné informace o léčení mariánskolázeňskými prameny od autorské dvojice MUDr. Drahomíra Nečasová a MUDr. Pavel Knára.

■Kapitola 6: Přírodní léčivé zdroje minerálních vod (Třískala Z., Jandová D.)

Důvodem k napsání kapitoly bylo, aby specialisté ošetřující lázeňští lékaři, lékaři s atestací v oboru rehabilitační a fyzikální medicíny (RFM) a zájemci z řad odborné i laické veřejnosti získali základní přehled o místech/lokalitách jímání zdrojů minerálních vod (např. Karlovy Vary, Luhačovice), dále o složení – charakteristice jednotlivých minerálních vod s uvedením jména pramene ve spojení s jeho alfanumerickým označením písmeny a číslicemi.

Příklad: místo uznané za přírodní léčivé lázně: Běloves, jméno pramene: BĚLA, alfanumerické označení zdroje: HJ-1006, lokalita: Náchod-Běloves, PLZ MV (zkratka se skládá ze dvou nezávislých informací – PLZ je deklarací, že se jedná o přírodní léčivý zdroj vhodný pro vnější aplikaci, dodatek v podobě MV je uveden pouze u těch zdrojů, které jsou vhodné i k vnitřní balneaci, vysvětlení viz níže). Následuje výčet charakteristických fyzikálně-chemických znaků, výčet hlavních, nejvýznamnějších aniontů a kationtů – prvků určujících vlastnosti léčivého zdroje – a u každé minerální vody je uveden obsah mikronutrientů a detekovaných stopových prvků v množství nad 0,001 mg/l; každý zdroj osvědčený pro pitnou léčbu je doplněný grafickým znázorněním v příloze pro rychlejší orientaci v chemismu daného zdroje.

■Kapitola 7: Minerální vody vhodné pro plnění do spotřebitelských obalů (Třískala Z., Jandová D.)

Není snadné se orientovat v potravinovém segmentu balených vod. Většina obyvatel ČR je zmatena značením jednotlivých produktů, a proto byla sepsána tato kapitola, která se snaží alespoň částečně objasnit, jaké druhy balených vod jsou na trhu k dispozici.

Zvláštní pozornost je pak věnována výtěžku z přírodních léčivých zdrojů balených do spotřebitelských obalů, tedy kategorii, která je z pohledu Evropské unie zcela deviantní a nezapadá do standardního dělení balených vod. Názory na zařazení těchto typů vod se různí. Považovat je za „klasické“ minerální vody není možné, protože tu a tam překračují maximální povolené limity obsahů některých rozpuštěných látek. Upravovat je, aby splnily limity pro minerální vody, by bylo nesmyslné, a například snižování koncentrace u Šaratice či Zaječické hořké by bylo dokonce kontraproduktivní. A tak zůstávají tyto vody legislativně nejednoznačně ukotveny, někde mezi doplňkem stravy a balenou vodou. Dokud se nezmění pohled legislativců, bude nejvhodnější je označovat za skupinu „incertae sedis“ a doufat, že se v rámci legislativy EU spíše najde cesta jejich plnohodnotného zařazení jako potraviny.

■Kapitola 8: Obsah makronutrientů a mikronutrientů ve vybraných přírodních léčivých zdrojích minerálních vod – paprskové grafy (Třískala Z., Jandová D., Mareš J.)

Kapitola představuje komplementární doplněk předešlých textů. Zjednodušenou formou zobrazuje základní geochemické charakteristiky jednotlivých zdrojů a poukazuje na jejich výjimečné a význačné chemické vlastnosti. Nad rámec grafů, které se vždy vztahují k vodám popsaným v předchozích kapitolách, obsahuje tabulky s průměrnými hodnotami, maximy a minimy, aby bylo možné si v případě vybraného zdroje utvořit představu o jeho postavení v rámci celé palety přírodních léčivých zdrojů minerálních vod ČR.

1Stopové prvky, jejich funkce vorganismu avýskyt vpřírodních léčivých minerálních vodách

(Jandová D.)

Úvod

Anorganické prvky se účastní výstavby buněk atkání lidského organismu, jsou aktivní velektrolytech afungují jako kofaktory nebo jako přímá součást biokatalyzátorů – látek urychlujících chemické reakce vorganismu. Téměř všechny biokatalyzátory jsou enzymy, vsoučasnosti je identifikováno více než 3 tisíce enzymů. Každá buňka obsahuje „svou“ geneticky pevně danou enzymatickou výbavu (umožňuje to koordinaci metabolismu), pro fyziologickou funkci ovšem potřebuje anorganické makronutrienty, mikronutrienty astopové prvky. Důležitost optimálních hladin stopových prvků vlidském těle znají voblasti humánní medicíny nejvíce lékaři všech pracovišť akutní medicíny (prioritně elektrolyty, pracují zvláště se sodíkem, draslíkem, chlorem, hořčíkem avápníkem), specialisté oboru vnitřního lékařství, kolegové zmetabolických jednotek, endokrinologických ambulancí adalších, ispecializovaných pracovišť – příkladem budiž pracoviště dialýzy (elektrolyty, enzymy, pracují snutricí – mnoha aminokyselinami, pro které je nutné množství stopových prvků…). Uchronických nemocných jsou to zpravidla lékaři zambulancí tzv. první linie, kolegové zporaden pro diabetiky, zambulancí pro chronická respirační onemocnění, rehabilitační lékaři adalší specialisté, kteří se upacientů potkávají sdeficity mikronutrientů astopových prvků (imunita, trofika tkání, obnova tkání, hojení, reinervace aj.). Uaktivních sportovců jsou znalosti ostopových prvcích důležité pro lékaře zoboru tělovýchovného asportovního lékařství, ato kvůli udržení aobnově metabolických pochodů při mimořádné fyzické zátěži apo ní (náročné zvláště pro svalovinu). Lázeňští lékaři potřebují mít znalosti oúčincích anorganických makronutrientů, mikronutrientů astopových prvků, protože jako jediní lékaři oboru RFM/FBLR jsou oprávněni předepisovat procedury zevní avnitřní balneoterapie minerálními vodami vlázních.

1.1Stopové prvky vzevní balneoterapii

Uzevní balneoterapie vrámci komplexní lázeňské léčebně rehabilitační péče při předpisu koupelí vpřírodních léčivých zdrojích minerálních vod (PLZ) využívají lékaři znalostí nejen fyzikálních vlastností vod (tlak, vztlak, teplota, vlivy proudění, odpor při provádění pohybu apod.), ale rovnocenně iznalosti ochemickém složení aproplynění minerálních vod oxidem uhličitým. Kůží se do lidského organismu vstřebávají podle historických poznatků nejsnadněji CO_2 aliposolubilní látky – reprezentanty jsou na prvním místě oxid uhličitý asulfan (dříve označovaný jako sirovodík), do této kategorie náleží iradon jáchymovských léčivých vod. Vtucích se rozpouštějí ado organismu vstřebávají bromovodík, jodidy/jodovodík, zkyselin se uvádí kyselina arzenitá (HAsO_2) anapř. kyselina thiosiřičitá (H_2S_2O_2), síra vrůzné podobě zminerálních vod (jak je popsáno vmnoha předchozích publikacích obalneologii/balneoterapii). Molekuly vody se kůží vstřebávají ivylučují obecně známými fyziologickými mechanismy (předměty studia na VŠ: fyziologie, patofyziologie, dermatologie, fyzikální terapie, balneologie). Samotné molekuly kyslíku se díky nerozpustnosti vlipidech vstřebávají minimálně nebo vůbec ne. Ovstřebávání makroelementů (sodík, draslík, vápník, hořčík, chlor, fosfor asíra), ovytváření jejich depozit vpodkoží ao jejich transportu vtěle jsou do určité míry dostupné stále platné relevantní informace vpředchozích publikacích obalneoterapii vČR azahraničí. Ovstřebávání anorganických mikronutrientů astopových prvků kůží zkoupelí vpřírodních léčivých minerálních vodách neexistuje mnoho vědeckých výzkumů, dříve publikované práce ze samostatného klinického oboru balneologie se věnovaly více interakci peloidů akůže. Pro zajímavost apovzbuzení vědecko-výzkumných pracovišť vybavených nejmodernějšími technologiemi prezentují autoři příklad precizní historicky ceněné práce prof. MUDr. Františka Lenocha, zveřejněné vAlmanachu lázní Československé republiky, vydaném roku 1949. MUDr. František Lenoch (profesor balneologie, fyzikální terapie azakladatel revmatologie vČR) na str. 49 píše obiologických účincích minerálních vod auvádí informace, že také „dvojmocné železo, měď, mangan, baryum aradium, též bromidy, dvojuhličitany aněkteré chloridy (např. MgCl_2 nebo NaCl) se kůží vstřebávají“. Bohužel vmateriálu není uvedeno, jaká množství se resorbují na m^2 kůže, jak dlouho zůstává přítomné podkožní depo vstřebaných látek – pokud se tvoří – ani další informace okoloběhu kůží vstřebaných prvků vlidském organismu. ZVýzkumného ústavu balneologického vMariánských Lázních spobočkou vKarlových Varech svého času vzešla abyla publikována řada prací oúčinku makroelementů ačástečně imikroelementů astopových prvků při zevní balneoterapii (do roku 1991) na úrovni tehdejších možností poznání. VÚB Mariánské Lázně ve spolupráci sněmeckými balneologickými ústavy (aněmeckými normami) prezentoval stručné charakteristiky fluoridových minerálních vod (sobsahem fluoridů nejméně 10 mg/l – indikace: osteoporóza), lithiových vod (sobsahem lithia nejméně 1 mg/l – indikace kombinace koupelí apitné léčby: psychiatrická onemocnění, prevence aterosklerózy, podpora natriumdiurézy), vod se zvýšeným obsahem mědi (sobsahem nejméně 0,3 mg/l – indikace: anemie, suplementace mědi pro enzymy tkáňového dýchání, vneurologii se tehdy doporučovaly vody se zvýšeným obsahem mědi pro terapii roztroušené mozkomíšní sklerózy), vod se zvýšeným obsahem zinku (do maxima koncentrace 2,6 mg/l, indikace udětí sporuchami růstu, udospělých sporuchami trofiky kůže, sliznic, vlasů), vod se zvýšeným obsahem kobaltu (neurčena norma, bez kobaltu nevzniká vitamin B_12), vod se zvýšeným obsahem manganu (není určena norma, mangan vtěle podporuje efektivitu vitaminů skupiny B avitaminu E, mangan je hojně využitý vřadě enzymů jak pro jejich tvorbu, tak funkci, indikace: poruchy růstu dětí, poruchy mineralizace kostí, tetanoidní stahy kosterních svalů nereagujících na podání vápníku nebo hořčíku), vod se zvýšeným obsahem arzenu (obsah nejméně 0,7 mg/l, indikace uporuch hematopoézy erytrocytů ahypochromní anemie, historicky podchyceno je podávání uhypertyreózy aleukemií, na podporu imunity; poslední desetiletí eliminovala užívání arzenových vod), vod se zvýšeným obsahem boru (poznámka: bor není řazen kesenciálním prvkům, předpokládá se, že vtěle ovlivňuje funkce buněčné membrány, kvůli relativně vysoké toxicitě nejsou přírodní léčivé minerální vody svyšším obsahem boru osvědčeny kpitné léčbě). Téma oúčincích anorganických makroelementů, mikroelementů astopových prvků vstřebaných zMV čeká na systematické zpracování vědecko-výzkumnými pracemi podle pravidel EBM.

1.2Stopové prvky ve vnitřní balneologii

Profesor MUDr. Jaroslav Benda, DrSc., (1925–2015), fyziatr, balneolog, ředitel VÚB Mariánské Lázně apřednosta katedry balneologie ILF Praha, spoluzakladatel oboru FBLR/RFM, prezident Univerzitní komise FEMTEC (světové sdružení poskytovatelů hydroterapie aklimatoterapie), expert na otázky balneologie vbalneologické sekci WHO (Světová zdravotnická organizace), publikoval vroce 1999 včasopise Rehabilitační afyzikální lékařství (1999, č. 3, s. 97–108) vynikající článek snázvem „Pitná léčba minerálními vodami vlázních“, vkterém zdůrazňuje, že (volně citováno) „při rozvoji postupujících medicínských znalostí na základě nejnovějších experimentálních aklinických studií bylo umožněno zařadit pitnou léčbu minerálními vodami vlázních jako hlavní léčebnou metodu komplexního lázeňského léčení uchorob gastrointestinálního ústrojí, uněkterých metabolických chorob, unemocí ledvin avývodných cest močových ajako substituční terapii ustavů znedostatku některých mikroelementů vlidském organismu“. Profesor Benda přitom poukázal na skutečnost, že výsledky experimentálních aklinických studií pitné léčby aúlohy mikroelementů (dřívější název pro mikronutrienty astopové prvky dohromady) vnaší republice av zahraničí jsou platné beze změn apřinášejí nesporné důkazy oúčinnosti apostavení lázeňského lékařství. Vpublikaci dále uvádí, že výzkumné práce oúčincích pitné léčby zVýzkumného ústavu balneologického Mariánské Lázně (1963–1993) byly zveřejněny vBalneologických listech ajejich suplementech, vmezinárodním časopise Balneologica Bohemica, ve Fyziatrickém věstníku av mezinárodních sbornících zbalneologických kongresů Balneologia et Balneotherapia av mnoha dalších publikacích. Profesor Benda ve svém článku (1999) upozornil na výzkumy vsousedním Německu stím, že klinické aexperimentální práce na úseku pitné léčby minerálními vodami při dodržování pravidel dvojslepých randomizovaných pokusů jsou uloženy všesti rozsáhlých monografiích vNěmecku aruské výzkumné práce balneologických ústavů jsou souhrnně uloženy vdvojdílné Bogoljubově učebnici balneologie (Beaudt, 1992; Bogoljubov, 1985).

Je pravdou, že satomizací vědních oborů přírodovědy amedicíny, srozvojem genetiky aznalostí oplasticitě neuronálních sítí mozku as mnoha jinými objevy na úrovni medicínských nanotechnologií ainformatiky neuronálních sítí došlo vmedicíně ke zvýšení nároků na důkazy podle pravidel EBM. Na jedné straně toho ovyvěrajících podzemních léčivých minerálních vodách známe zhistorie aempirie terapie dost natolik, abychom mohli předepisovat procedury pitné léčby kprevenci, terapii aremineralizaci organismu stopovými prvky. Na druhé straně mnohé opodzemních přírodních léčivých minerálních vodách zůstává utajeno, tj. nezměřeno, nezváženo, neznámo zpohledu kvantové fyziky nebo kvantové chemie, natož ve vztahu kmolekulární biologii. Pro obecnou charakteristiku léčivých minerálních vod proto používáme vyjádření, že léčivé minerální vody jsou roztoky solí, roztoky slabých kyselin aslabých zásad. Kdispozici nemáme konkrétní údaje vcentimetrech, stupních nebo vlnových délkách adoposud není určeno, jak ačím minerální vody podle pravidel EBM léčí, atudíž je snazší hovořit olázeňské léčbě jako orelaxaci, rekondici nebo „jen“ jako opsychoterapii. Přitom voda, nositelka života na Zemi, stále (iv roce 2019) zůstává – navzdory studiu nejmodernějšími technologiemi – se svými diskutovanými 16 různými ledy, klastry, šesterečným uspořádáním či kulovitou strukturou záhadou. Oto víc, že vzhledem kdvojpólovému charakteru má molekula vody pozitivní anegativní konce, díky nimž umožňuje rozpuštění ionizovatelných látek (např. běžné kuchyňské soli – NaCl). Voda rozpouští všechno, co je schopno se podílet na vazbě svodíkem. Existuje uznávaná teorie, že látky vní rozštěpené na ionty vytvářejí vodní klastry, přitom je každý anion ikation obklopen mřížovitou strukturou molekul vody, které zabírají mnohem větší prostor než samotné rozpuštěné částice. Výzkumem se zjistilo, že shluky malého počtu molekul vody (laboratorně vyrobená voda, přírodní voda avoda zvodovodního řadu) vedou ke kulovitým strukturám. Struktury opočtu přibližně 275 molekul však již začnou vykazovat zárodek šesterečného krystalického uspořádání (typického např. pro sněhové vločky) au velkých vodních klastrů je už jasně patrná struktura připomínající krystalické jádro, měnící chování vody. Ztohoto zorného úhlu nebyly moderními metodami přírodní léčivé minerální vody doposud zkoumány.

Empiricky je vbalneoterapii známou zkušeností, že mnohé prameny (zvané akratopegy) jsou vpodobě pitné kúry léčivé/účinné jedině při konzumaci vyvěrajících minerálních vod přímo in situ. Chemicky se to uněkterých přírodních léčivých zdrojů (PLZ) vysvětluje přítomností rozpuštěného oxidu uhličitého atím pádem umožněním disociability některých solí/sloučenin (typické pro dvojmocné železo vminerálních vodách při vývěru – protože při kontaktu se vzdušným kyslíkem bez přítomnosti již difundujícího oxidu uhličitého se železo okamžitě mění na špatně vstřebatelné až nevstřebatelné trojmocné železo), ujiných zdrojů se zvažují jako příčina účinnosti těchto vod pouze vblízkosti vývěru spíše fyzikální faktory (teplota, doprovodná slabá/podprahová radioaktivita, vliv lokálního geomagnetického pole, geoatmochemické faktory aj.). Nastává čas navrátit péči avědu přírodním zdrojům – zvláště minerálním vodám vhodným pro pitnou léčbu.

1.3Dělení minerálních látek

Vsoučasné době se minerální látky astopové prvky rozdělují zlékařského hlediska podle denní potřeby na:

■makroelementy – makronutrienty, denní potřeba člověka nad 100 mg,

■mikroelementy – denní potřeba do 100 mg,

■stopové prvky – mikronutrienty, denní potřeba vřádu mikrogramů (µg).

Problematické je, že existují tři pásma příjmu minerálních látek člověkem:

■deficitní – máme nedostatek těchto látek,

■optimální – fyziologický stav,

■toxické – při nadměrném příjmu jsou některé prvky toxické (selen, kadmium, arzen, vanad, hliník adalší).

Vždy tedy záleží na celkovém příjmu minerálních látek astopových prvků. Pro využití daných látek vorganismu je také důležité, vjaké formě se jednotlivé látky či prvky vyskytují.

Většina norem (maximálních, minimálních, optimálních atd.) pro koncentrace látek ve vodách je určena pro posuzování pitné vody, proto pro hodnocení míry toxicity či vhodnosti ingesce přírodních léčivých minerálních vod není možné automaticky přebírat uváděné maximální hodnoty aposuzovat jejich obsahy čistě analogicky.

Základními stavebními kameny lidského těla jsou nekovy kyslík, uhlík, vodík, dusík, fosfor, síra achlor. Dohromady tvoří 97,5 % hmotnosti člověka. Zkovů obsahuje organismus nejvíce vápník, draslík, sodík ahořčík. Ostatní prvky zastoupené vlidském těle se dělí do tří skupin podle klinického významu:

■prvky esenciální (nutné): železo, měď, jod, zinek aj.,

■prvky, unichž nebyla prokázána nezbytnost: stroncium, nikl aj.,

■prvky, které se podle množství pohybují ve škále příznivé – neškodné – toxické (toxicky iv malých dávkách působí např. olovo, rtuť).

Při nedostatku některého prvku se organismus, jak je obecně známé, „soustřeďuje“ na prvek, který je pro něj nezbytný. Podvědomě, tzv. podle chuti, si proto kjeho doplnění vybíráme určité potraviny – ovoce nebo zeleninu, čaje akoření, máme chuť na určitou balenou minerální vodu. Jen výjimečně při nedostatku jednoho prvku nebo jeho úplném chybění může organismus pro stejné interakce využít jiný chemicky příbuzný prvek (příkladem může být stroncium, které vstupuje do vazeb místo vápníku).

Stopové prvky působí, jak je obecně známé zbiochemie, jako:

■katalyzátory biochemických reakcí,

■aktivátory enzymů,

■inhibitory enzymů.

Organismus potřebuje stopové prvky pro syntézu látek tvořených vtěle, jako je hemoglobin (Fe), vitamin B_12 (kobalt), některé hormony ařada enzymů (zinek, molybden, mangan, chrom aj.). Měď amolybden působí navzájem antagonisticky. Stopy molybdenu významně zvyšují účinky fluoridů při potlačování kazivosti chrupu. Když při cirhóze jater stoupne vkrevním séru koncentrace mědi, sníží se vkrevním séru hladina zinku aniklu, atím se zvýší obsah zinku vmoči (tento fakt se vklinické medicíně používá kdiagnostickému zpřesnění aktivity cirhózy). Vzájemná korelace je popsána imezi kobaltem aniklem.

Přírodní léčivé zdroje minerálních vod (PLZ MV) aplikované vmístě vývěru mají proti potravinám výhodu, že se vnich vyskytují ionty prvků zpravidla vjednoduché anorganické formě, rozpuštěné ve vodě jako disociované soli (jako slabé kyseliny či slabé zásady), ajsou proto organismem snadno vstřebatelné. Minerální vody, často vyvěrající zvelkých hloubek, mají relativně stabilní složení, koncentrace mikronutrientů astopových prvků nedosahují toxických dávek (ipři vypití hypotetického množství do 5 l/den), nevzniká na ně návyk av dávkách předepsaných lékařem nemají vedlejší účinky. Přírodní léčivé zdroje minerálních vod podle platné legislativy nesmějí být pro účely poskytování lázeňské léčby ochucovány, stabilizovány ani jinak změněny proti vývěru, aby nedocházelo knegativním změnám vjejich složení avoda tak neztratila vlastnosti, pro které byla uznána za léčivou.

1.4Vzácné stopové prvky vminerálních vodách

Podle prostředí geneze, geologického podloží adalších hydrogeologických parametrů obsahují minerální vody různé koncentrace makronutrientů (sodík, hořčík, vápník aj.), mikronutrientů astopových prvků. Prvky vzácných zemin tvoří skupinu 17 prvků: skandium, yttrium, lanthan, cer, praseodym, neodym, promethium, samarium, europium, gadolinium, terbium, dysprosium, holmium, erbium, thulium, ytterbium alutecium. Nejčastěji se vyskytují jako fosforečnany nebo křemičitany, ato zpravidla vpřítomnosti vápníku, thoria, titanu, niobu, tantalu adalších prvků. Ojejich biologických, resp. možných biofyziologických účincích se naše znalosti rozšíří až sklinickou aplikací nového světového medicínského oboru geomedicíny asledováním/výzkumem jejich chování ve formě např. nanočástic vtěle.

Analýza 18 podzemních minerálních vod ve Švýcarsku prokázala, že obsah skandia je přímo úměrný koncentraci hydrogenuhličitanů. Vtermálních zřídlech Japonska byly stanoveny obsahy vzácně se vyskytujících anorganických mikronutrientů samaria, skandia, lanthanu, europia adysprosia dokonce vmikrogramových množstvích na litr. Vzemích bývalého Sovětského svazu byly zkoumány MV na přítomnost vzácných stopových prvků. Výzkum prokázal častější přítomnost yttria, vzácněji jsou uvedeny údaje ovýskytu lanthanu, ceru, praseodymu, samaria, gadolinia, europia, ytterbia adysprosia. Vněkolika málo sděleních zahraniční autoři upozornili na příznivý vliv vnitřní balneace MV stěmito prvky uřady nemocí, názory ovšem nelze pro praxi vČR jednoduše převzít. Při vyhodnocení odparků vybraných MV vČR byly po průkazech přítomnosti yttria aytterbia vMV v90. letech 20. století zahájeny další výzkumy. Podle výzkumů ve VÚB se vČR vedle yttria nejčastěji vyskytují neodym, cer, skandium aytterbium. Tehdejší výzkum ještě existujícího Výzkumného ústavu balneologického přinesl izajímavá porovnání pro celosvětové poznání ominerálních vodách. Omožné biologické, resp. biofyziologické účinky mikronutrientů astopových prvků se rozšíří naše znalosti až sobnovením vědecko-výzkumných zkoumání minerálních vod.

Vtéto knize si autoři dovolují upozornit na přítomnost výše uvedených mikronutrientů astopových prvků vPLZ MV, ikdyž jsou vnich obsaženy vmalých množstvích. Přesto jsou tyto prvky relativně stabilně detekované apodle staletími prověřené zkušenosti sklinicky pozitivními efekty jsou vorganismu ipři mikrogramových koncentracích bioaktivní. Vminerálních vodách, zvláště těch sgenezí vázanou na velké hloubky zemské kůry, je chemismus stálý, výzkumy jsou reprodukovatelné. Po specializovaných podrobných rozborech MV as novými poznatky zvědeckých výzkumů obiofyziologických účincích stopových prvků vlidském organismu lze očekávat změnu postoje široké zdravotnické veřejnosti kpitným kúrám svyužitím PLZ MV ak medicíně vlázních vůbec.

Autoři neočekávají obnovu samostatného klinického oboru balneologie, účel pití PLZ MV je anadále bude preventivní ikurativní – ato právě díky doplnění stopových prvků neboli remineralizaci organismu mikronutrienty astopovými prvky. Spíše lze očekávat zpřesnění indikací tak, aby uurčitých zdravotních stavů anemocí byla pitná léčba jako prioritní/nosná procedura komplexní lázeňské léčebně rehabilitační péče adekvátně aplikována scíleným výběrem přírodního léčivého zdroje minerální vody (PLZ MV) pro konkrétního nemocného/klienta.

PLZ MV osvědčené MZ ČR jsou užívány za účelem léčebným nebo preventivním, na doporučení lékaře vlázních.

Zkušenost súčinky vnitřního použití přírodních léčivých minerálních vod formou inhalací apitných kúr nutí kvýzkumům, výsledky pozvolna začínají splňovat požadavky EBM aopravňují kobjektivnímu zdůvodnění subjektivních pozitivních reakcí aklinicky po staletí pozorovaných efektů. Smíšené přírodní léčivé minerální vody františkolázeňské, mariánskolázeňské, karlovarské aluhačovické nejsou chemickým složením afyzikálními vlastnostmi zařaditelné do jednoznačně vymezené léčebné skupiny vod apopis všech jejich možných terapeutických využití srůznorodostí jednotlivých místních zřídel nemůže být naprosto detailně předmětem této publikace kvůli velmi širokému indikačnímu záběru. Pro pochopení výjimečnosti některých pramenů ajejich klinických účinků je však potřeba uvedení následujících konkrétních údajů, ato jednak vpopisu chemického složení včetně anorganických mikronutrientů astopových prvků ujednotlivých osvědčených minerálních vod, jednak vinformaci omožných biogenních (klinických) účincích stopových prvků.

Jsou-li zevní podmínky příznivé amá-li lidský organismus zdravá játra (hlavní biochemická laboratoř vtěle), zažívací trakt (příjem ivylučování) aledviny (vylučování, ale ischopnost reabsorpce vody), je de facto hladina stopových prvků vtěle zachována ve fyziologických mezích. Informace oúčincích makroprvků sodíku, chloru, draslíku, síry, hořčíku avápníku jsou běžně dostupné vmnoha učebnicích, proto nejsou předmětem této knihy, uvádíme onich pouze některé málo vnímané údaje zpohledu balneologie. Makroprvky sdenní spotřebou nad 100 mg se podílejí na stavbě buněk atkání aelektrolytech lidského organismu, znich se navíc na signální funkci podílejí hořčík (nervový systém, srdeční sval, apod.) acytoplazmatický vápník (akční potenciály, úloha II. posla ucAMP, intracelulárně jsou důležité kalciové senzory – např. kalmodulin, svalový troponin C aj., kdy ionty vápníku ve spojení snimi řídí aktivitu enzymů, iontových pump asložek cytoskeletu).

Mikronutrienty astopové prvky (denní potřeba vřádu mg aμg) tvoří nejčastěji kofaktory enzymů: nejdůležitější jsou proteiny železa (hemoglobin, myoglobin, cytochromy), zinek je účastný ve 3 tisícovkách různých proteinů, měď je součástí oxidáz přenášejících elektrony na kyslík, ktéto skupině náleží iměď vcytochrom-c-oxidáze, přináleží sem isuperoxiddismutáza (příklady). Na signální funkci se podílí jod (hormony štítné žlázy). Úloha základních biogenně důležitých prvků je odborné veřejnosti obecně známa, uvádíme tedy ve vztahu kminerálním vodám jen významná data vsouvislosti smožnou pitnou léčbou.

Anorganické makronutrienty, mikronutrienty astopové prvky se po vstřebání (maximum ze zažívacího systému) adistribuci krevním oběhem účastní biochemických reakcí intracelulárně (enzymy ponejvíce). Následující základní informace oanorganických makronutrientech, mikronutrientech astopových prvcích vminerálních vodách nechť posílí úctu kpřírodním zdrojům aprobudí touhu dozvědět se více ojejich významu, funkci aúčincích. Současně vyjmenování konkrétních přírodních léčivých zdrojů minerálních vod osvědčených pro pitnou léčbu suvedením obsahu mikronutrientů astopových prvků jistě povede kzpřesnění indikací vdaných lázních.

1.5Stručný popis vybraných makronutrientů, mikronutrientů astopových prvků

Fluor

Fluor je mimořádně zvláštní nekovový mikroprvek, značně toxický halogen (zelenožlutý plyn). Vyskytuje se vmalém množství ajenom ve sloučeninách. Přímo reaguje kromě kyslíku, dusíku achloru téměř se všemi prvky. Uvádíme jej proto, že patří kbiogenním prvkům, ikdyž není klasickým biogenním prvkem adosud nejsou známé všechny jeho funkce vlidském organismu. Víme nicméně, že zprostředkovává vazbu fosforečnanu vápenatého ve tkáních aje nutný pro správný vývoj zubů aochranu před vznikem zubního kazu (některé zubní pasty proto mají záměrně zvýšený obsah sloučenin fluoru – fluoridu sodného, fluoridu cínatého, fluorofosforečnanu sodného – av některých zemích světa se provádí fluorování pitné vody). Kromě zubů se fluor učlověka vyskytuje vkostech. Předpokládá se, že stimuluje fyziologickou tvorbu organických sloučenin vjátrech aledvinách achrání před demineralizací kostí.

Fluoridy se vminerálních vodách vrámci českých zřídelních oblastí vyskytují při vývěrech vpramenech zlokalit Bílina (též Bílinská kyselka balená), Františkovy Lázně (zdroje mají nad 1 mg/l), Karlovy Vary (většina zdrojů při vývěru kolem 6 mg/l), Klášterec nad Ohří (pramen Evženie, Evženka II má 2,7 mg/l), Lázně Kynžvart (Nový Viktor, Richard), Luhačovice (ve všech MV, obsah vprůměru 3 mg/l), Mariánské Lázně (detekované nízké hladiny), Skalka uProstějova (3,8 mg/l), Teplice vČechách (Hynie, Pravřídlo 7 mg/l), Velké Losiny (Karel 5 mg/l).

Fosfor

Fosfor patří mezi makroprvky. Tvoří až 1,5 % hmotnosti člověka. Stručná charakteristika jeho úlohy učlověka: tvorba kostí azubů, energetický metabolismus – tvorba askladování energie (ATP, ADP, AMP, cAMP), úloha I. posla. Fosfor je součástí nukleových kyselin, důležitou součástí fosfolipidů buněčných membrán asoučástí mnoha enzymů, uplatňuje se jako regulátor aktivity hormonů. Hojně se vstřebává vanorganické podobě, vkrvi se vyskytuje buď jako volný, nebo ionizovaný fosfát (až 54 % celkového množství vkrvi), 34 % ho je vorganických molekulových vazbách a12 % je vázáno na bílkoviny. Parathormon reguluje hladiny fosforu avápníku, vstřebávání vápníku zvyšuje parathormon vyšším vylučováním fosforu ledvinami astřevní sliznicí. Oúloze fosforu avápníku vmetabolismu kostí netřeba vtomto pojednání psát více, efekty jsou obecně známé.

Doporučená denní potřeba fosforu je umužů 1600–2400 mg, užen 1200–1600 mg, minimální příjem 800 mg/den. Fosfor je velmi dobře dostupný vpotravě. Pokud vzácně dojde ke snížení hladiny fosforu, upacientů se mohou objevit poruchy kontraktility myokardu, hypoxie tkání, pokles svalové síly, poruchy funkcí periferního nervstva. Na nedostatečnou saturaci fosforem je potřeba myslet vdiferenciální diagnostice dlouhodobě nemocných, eventuálně imobilních osob zvláště ve vyšším věku (vakutní medicíně iu mladých po polytraumatu, popáleninách, při malabsorpci po těžkých operacích GIT nebo zánětech GIT…), kdy náhle dojde nevysvětlitelně kporuchám mozkových funkcí ve smyslu změny chování, zmatenosti, dezorientace, projevů agrese či deprese. Odstraněním deplece fosforu se klinický stav normalizuje. Na nedostatek fosforu se rovněž musí myslet utzv. nevysvětlitelných nebo spontánních fraktur, uosteoporózy nereagující přiměřeně na podávání vápníku avitaminu D, při značné celkové únavnosti sbolestí svalů akloubů. Vminerálních vodách jsou fosforečnany, resp. hydrogenfosforečnany zastoupeny téměř vždy, vněkterých zdrojích ive zvýšeném množství (pramen Adler ve Františkových Lázních má obsah HPO_42- 4,7 mg/l).

Hořčík

Jedná se ovelmi důležitý prvek vcelé biosféře. Učlověka se hořčík jako makroprvek účastní dějů souvisejících se strukturou nukleových kyselin, tedy je důležitý pro genetiku. Jako kofaktor se účastní stovek interakcí, ato zvláště enzymatických reakcí zajišťujících pro organismus dostatek energie. Hořčík je nezbytný pro syntézu glutationu – zhlediska antioxidačních látek areakcí vtěle je glutation velmi důležitý. Hořčík je nutný pro přenos vzruchů periferním nervovým systémem, na periferních nervech urychluje reinervaci, na synapsi motorických jednotek urychluje přenos vzruchů, aje nutný pro kontraktilitu kosterních svalů. Má protitrombotický efekt, jeho dostatečný příjem, event. substituce, je (jak se ví už nejméně 30 let) prevencí kardiovaskulárních onemocnění, vzniku infarktu nebo iktu, srdečních arytmií ahypertonické nemoci. Přítomnost hořčíku umožňuje vsouhře svápníkem modelaci/remodelaci kostí. Vcentrálním nervovém systému hořčík snižuje na synapsích excitaci airitaci, umalých dětí amladších předškolních dětí jeho pravidelný příjem vmonoterapii brání vzniku febrilních křečí. Hořčík brání excitaci/iritaci glutamátových receptorů vmozku, srdci atrávicím traktu, proto je jeho příjem důležitý pro autisty ahyperaktivní děti.

Hladina hořčíku vkrvi nenese informace otom, jaká je jeho koncentrace vextracelulární aintracelulární tekutině, uvnitř buněk atkání, proto je důležitá anamnéza aaktivní hledání klinických projevů nedostatku hořčíku. V80. letech 20. století se věnovala řada neurologů, elektromyografistů, elektroencefalografistů alékařů vkurzech myoskeletální medicíny klinickým aexperimentálním výzkumům klinických projevů nedostatku hořčíku sdefinováním syndromu preklinického stadia deficitu hořčíku uzdravých osob asportovců vpodobě syndromu striádou insomnie/poruchy spánku – svalová únava až slabost kosterního svalstva – poruchy koncentrace se zhoršenou vštípivostí paměti aemočními poruchami, až jako snepravým vertigem či depresivní symptomatologií (as. MUDr. Ladislav Steidl, LF Olomouc; doc. MUDr. František Véle, CSc., LF UK aILF Praha).

Problematiku vstřebávání hořčíku, jeho metabolismu, ztrát ztěla amožné eliminace jeho deficitu pitím minerálních vod bohatých na hořčík zpracoval prof. MUDr. Zdeněk Zadák, CSc., vmonografii Magnezium adalší minerály, vitaminy astopové prvky ve službách zdraví (viz seznam literatury). Vminerálních vodách uvývěru je hořčík zastoupený vždy, osvěta poučila již řadu generací ovýznamu pití minerálních vod osvědčených kplnění do obalů (kpoužití jako potravina, viz dále), velmi rychle se rozšířilo pití balené přírodní minerální vody Magnesia aMagnesia Extra. Jedná se ovody se specifickým poměrem iontů ve prospěch obsahu hořčíku.

Chrom

Veřejnost je zmédií po řadu let informována onarůstajícím výskytu obezity, cukrovky aporuch lipidů, aby vzápětí bylo doporučováno užívání potravinových doplňků smikroprvkem chromem. Pravdou je, že chrom je značně angažovaným mikronutrientem vmetabolismu glukózy ibílkovin atuků, je zabudován do některých hormonů. Pravděpodobným mechanismem jeho účinku je usnadnění vstupu inzulinu do receptorů vmembránách buněk se zlepšením průchodu glukózy do nitra buněk, kde probíhá její zpracování současně sprodukcí energie. Je pozoruhodné, že historicky, tj. empiricky, se léčba gastrointestinálních onemocnění, nemocí jater, žlučníku aslinivky profilovala právě do míst vývěrů minerálních vod sobsahem chromu. Zvývěrových lokalit zdrojů MV obsahujících chrom je vhodné uvést (vabecedním pořadí) Františkovy Lázně (např. prameny František, Nový, Stanislav), Karlovy Vary (Svoboda), Klášterec nad Ohří (Evženie), Konstantinovy Lázně (Kokašický pramen), Lázně Kynžvart (Nová Marie S-4, Nový Viktor S-5, Richard), Luhačovice (Elektra, Sv. Josef, Viola), Mariánské Lázně (Ambrož, Balbín, Karolina), Teplice nad Bečvou (Jurikův pramen).

Jod

Jod patří mezi esenciální mikroprvky, obecně je vpovědomí veřejnosti svázán sfunkcí štítné žlázy. Jeho účinky vlidském organismu lze stručně vyjádřit tak jako uzinku či hořčíku: jod je důležitý biogenní prvek ajeho příjem potravou je naprosto nezbytný pro fyziologický vývoj organismu. Jod je zabudovaný do hormonů vylučovaných štítnou žlázou (významný je tyroxin), které ovlivňují především vývoj centrální nervové soustavy apohybové soustavy. Jod sám osobě je velmi reaktivní, aproto je vpřírodě přítomný pouze ve formě sloučenin – jodidů. Vstřebává se (jako většina mikronutrientů) zpotravy nejvíce vtenkém střevě, vjodobromových solankách se vstřebává kůží (viz předchozí publikace obalneologii abalneoterapii) ačástečně sliznicemi horních cest dýchacích při mimovolní inhalaci bioaerosolu nad hladinou jodobromové solanky při zevní balneoterapii individuálními koupelemi nebo při inhalaci Vincentky vdomácím užití. Vstřebaný jod se krevním oběhem dostává kcílovému orgánu – štítné žláze, kde se deponuje, atamtéž vznikají aktivní tyreoidální hormony trijodtyronin atyroxin (T_3 aT_4). Malá část jodu zůstává deponována vanorganické podobě ve štítné žláze.

Zpřírodních léčebných zdrojů mají vysoký obsah tohoto prvku jodobromové solanky vaquiferech vyvinutých nad uhelnými slojemi vDarkově, vKarviné, jodobromovou solankou jsou zásobovány Klimkovice. Nad naftovými ložisky jižní Moravy jsou ložiska jodobromové solanky užívané vHodoníně (až 55 mg/l) aLednici. Solanky nejsou osvědčeny kpitným kúrám. Naopak luhačovické prameny snižší celkovou mineralizací proti solankám jsou při svých fyzikálně-chemických vlastnostech vhodné aosvědčené kpitné léčbě, inhalacím, kloktání avýplachům dutiny ústní avzhledem kobsahu oxidu uhličitého ike koupelím. Luhačovické minerální vody mají zvýšený obsah jodidů, ato nad 5 mg/l (např. pramen Jaroslava s13 mg/l jodu), zluhačovických vod je světově proslulá Vincentka. Klienty/pacienty anávštěvníky Luhačovic jsou prameny vysoce hodnoceny pro příjemnou chuť. Staletími prověřená empirie předurčila spektrum léčby dysfunkcí avnitřních nemocí. Zhlediska obsahu jodu achemismu jsou luhačovické minerální vody dominantně indikovány kléčení GIT, pro klienty sporuchami metabolismu, pro nemocné scukrovkou (diabetem mellitem). Díky proplyněnosti MV oxidem uhličitým mají luhačovické lázně iširší indikace. Ovšem onemocnění respiračního systému jsou od nepaměti „logem“ Luhačovic nejen kvůli účinkům pramenů, ale iz důvodu šetřicího nížinného klimatu aabsence environmentálních vlivů. Vbalených přírodních minerálních vodách je přítomnost jodidů poměrně vzácná. Jod ve formě mikronutrientu obsahují při vývěru téměř všechny osvědčené zdroje minerálních vod vcelé ČR. Detekovaná množství jodidů vyšší než 0,001 mg/l se vyskytují zpravidla vMV sdetekovaným výskytem bromidů (mnohdy vpodobných koncentracích), pro fyziologii člověka je však význam bromidů doposud nejasný/neznámý.

Poznámka: autoři publikace pokládají za jeden znedoceněných adosud málo probádaných faktorů spolupůsobících vrámci komplexní lázeňské léčebně rehabilitační péče sorpci jodu uvýtěžku aplikovaného při vývěru místně příslušných zdrojů přírodních léčivých minerálních vod ČR.

Křemík

Profesor Zadák vpublikaci Magnezium adalší minerály, vitaminy astopové prvky ve službách zdraví zroku 2006 okřemíku uvádí (citace ze str. 68): „Funkce křemíku je soustředěna do tvorby atvarování kostí, ovlivnění složení chrupavky akalcifikace chrupavky. Křemík je vtěle lokalizován zejména vaktivních oblastech růstu kostí achrupavky, dále vmístě tvorby vaziva avazivových vláken, ovlivňuje především tvorbu kolagenu. Dále křemík ovlivňuje metabolismus fosforu afosforylaci mukopolysacharidů.“

Okřemíku existuje řada dostupných informací, samozřejmě včetně těch, že ledvinové kameny obsahují sloučeniny křemíku. Vpřírodě se křemík vyskytuje pouze ve sloučeninách. Zajímavostí zrozmanitostí přírody je skutečnost, že atomy křemíku nejsou schopny vytvářet dvojnou vazbu Si=Si apochopitelně ani vazbu trojnou. Síla vazby mezi dvěma atomy křemíku je přibližně poloviční než uuhlíkových vazeb C-C. Proto jsou molekuly ovysokém počtu vazeb Si-Si nestálé avelmi snadno se rozkládají. Analogy mezi organickými sloučeninami apodobnými sloučeninami křemíku ovšem existují. Siloxany jsou právě sloučeniny křemíku, které obsahují vmolekule vazbu Si-O-Si. Tato chemická skupina je velmi stabilní, amůže proto být připraven teoreticky neomezený řetězec osložení -(O-Si-O-Si-O)-, zbylé dvě volné vazby křemíkového atomu mohou být obsazeny např. skupinami -HO nebo nejčastěji organickými ligandy jako -CH_3 adalšími. Podle počtu siloxanových skupin ijejich ligandů mohou být výslednými produkty kapalné nebo pevné látky. Skripta analytické chemie (Holzbecher, 1974) osiloxanech (silikonech) mj. uvádí: „Hydrofobní vlastnosti siloxanů lze potlačit tím, že na určité procento křemíkových atomů jsou navázány skupiny -OH. Takové polymery se pak uplatňují vmedicíně při výrobě chirurgických implantátů (nejznámější je pravděpodobně umělé zvětšování velikosti ženských prsů).“

Křemík tvoří sloučeniny sfluorem (SiF_4), chlorem (SiCl_4) abromem (SiBr_4), které se mohou dále řetězit za vzniku vyšších halogenidů. Všechny uvedené sloučeniny jsou značně nestálé apři styku svodou okamžitě hydrolyzují za vzniku gelovité kyseliny křemičité. Právě takováto informace upoutala autory této publikace, protože vpodzemních minerálních vodách při vývěru je křemík přítomný vždy jako sloučenina – kyselina křemičitá – ajsou vnich současně detekované prvky brom, fluor achlor. Kyselina křemičitá se mnohdy vyskytuje vmnožstvích nad 110 mg/l (za významnou hodnotu je považován obsah nad 100 mg/l). Vkombinaci této informace snovými znalostmi opojivu, kdy se vposledních desetiletích zaměřuje pozornost klinických oborů na pojivové tkáně jako na speciální informační strukturu lidského organismu sbohatou inervací (smnožstvím nociceptorů aproprioceptorů), získává podle mínění autorů přítomnost kyseliny křemičité vminerálních vodách ajejí příjem při pitné léčbě obzvláště na významu. Autoři si jsou vědomi, že se vtomto momentě jedná ospekulativní možnost, doufají však, že budoucí výzkumné práce podle pravidel EBM posunou hranice poznání ze stávajícího minima klinických znalostí oúčinku křemíku vpojivových tkáních.

Skupina minerálních vod snejvyššími obsahy kyseliny křemičité – zdroje minerálních vod (příklady): Běloves (Jan – HJ-1005), Karlovy Vary (Skalní, Svobody, Vřídlo), Lázně Kynžvart (Nová Helena, Nová Marie, Nový Viktor) aMariánské Lázně (Augustinův pramen, Balbín, Edward VII, Ferdinandovy prameny, Lesní pramen, Rudolfův pramen).

Ubalených přírodních minerálních vod je (podle údajů referenčních laboratoří přírodních léčivých zdrojů) zvýšený obsah kyseliny křemičité uznaček Krondorf (115 mg/l) aIL SANO (102 mg/l). Obsah kyseliny křemičité je důsledkem hlubinného původu minerálních vod, aproto jsou její koncentrace zvýšeny uvětšiny českých přírodních minerálních vod.

Lithium

Lithium patří mezi stopové prvky, které nejsou zařazeny mezi esenciální neboli nezbytné. Ve 20. století se osvědčilo vonkologii při chemoterapii ke stabilizaci krevní bílé složky, ovšem po zavedení nových chemoterapeutik se již nepodává. Lithium bylo aje lékem vpsychiatrii ubipolární afektivní poruchy, kdy se výborně uplatňuje zvláště vmanické fázi. Podává se při depresích rezistentních na jiné medikace. Lithium má schopnost ovlivnit psychické funkce utzv. hraničních osobností sporuchami přizpůsobení au osob snekontrolovanou impulzivitou (emočně-afektivními poruchami). Schizofrenie, která se obvykle vyznačuje bludy, halucinacemi, event. až ztrátou zájmů vživotě, může být vněkterých případech rovněž léčena lithiem. Vlokalitách, kde je málo lithia vpitné vodě, se jeho nedostatkem vysvětluje vyšší incidence násilných zločinů.

Lithium je na našem území obsaženo téměř ve všech minerálních vodách, uvádíme tedy jen lokality sjeho vyššími hladinami vMV (vabecedním pořadí): Bílina (Bílinská kyselka sobsahem lithia 5,7 mg/l), Františkovy Lázně (většina pramenů při vývěru obsahuje 2–4 mg/l lithia, Glauberovy prameny II aIII 4,5 mg/l, Glauber IV 10 mg/l), Karlovy Vary (běžně kolem 3 mg/l, balená forma MV má obsah lithia 2,7 mg/l), Luhačovice (tamní MV při vývěru obsahují 3–17 mg/l), Mariánské Lázně (nízké hladiny). Zbalených minerálních vod je vyšší obsah lithia vŠaratici aZaječické, slabě se lithium vyskytuje také vKorunní aMattoni.

Mangan

Podobně jako jiné stopové prvky má imangan esenciální charakter aje nezbytnou součástí několika enzymů aktivovaných hořčíkem isoučástí metaloenzymů. Mangan je významnou složkou enzymů účastných při produkci energie zmastných kyselin, je důležitý při syntéze cholesterolu anapomáhá uvolnění tuků při jejich hromadění vjátrech.

Měď

Molybden

Rubidium

Selen

Vanad

Vápník

Zinek

Železo

Závěr

Seznam publikačních zdrojů ke kapitole 1:

Přímo citované zdroje:

Table of Contents

Úvod

1 Stopové prvky, jejich funkce v organismu a výskyt v přírodních léčivých minerálních vodách

Úvod

1.1 Stopové prvky v zevní balneoterapii

1.2 Stopové prvky ve vnitřní balneologii

1.3 Dělení minerálních látek

1.4 Vzácné stopové prvky v minerálních vodách

1.5 Stručný popis vybraných makronutrientů, mikronutrientů a stopových prvků

Závěr

Seznam publikačních zdrojů ke kapitole 1: