Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Doc. Ing. Jitka Srpová, CSc. a kolektiv

Začínáme podnikat
s případovými studiemi začínajících podnikatelů

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 7567. publikaci

Autorský kolektiv:
Ing. Michal Andera, Ph.D. – spoluautor kap. 1, autor kap. 3, 4
Ing. Ondřej Dvouletý, Ph.D., MSc. – autor kap. 9
Ing. Blanka Habrmanová, Ph.D. – spoluautorka kap. 8, autorka kap. 11
Ing. et Ing. Jiří Küchler – spoluautor kap. 7
Prof. Ing. Mgr. Martin Lukeš, Ph.D. – spoluautor kap. 1, autor kap. 2
Ing. Jan Mareš – autor kap. 5
Doc. Ing. Jitka Srpová, CSc. – vedoucí autorského kolektivu, autorka kap. 6, 10, spoluautorka kap. 8
Ing. Ivana Svobodová, Ph.D. – spoluautorka kap. 7

Odpovědná redaktorka Mgr. Marie Zelinová
Grafická úprava a sazba Milan Vokál
Formát ePub Milan Vokál
Návrh a zpracování obálky Zdeněk Dušek
Počet stran 264
První vydání, Praha 2020

Vytiskla Tiskárna v Ráji, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2020
Cover Photo © Depositphotos/KostyaKlimenko

ISBN 978-80-271-1529-7 (ePub)
ISBN 978-80-271-1528-0 (pdf)
ISBN 978-80-271-2253-0 (print)

O autorech

Doc. Ing. Jitka Srpová, CSc.

Je vedoucí autorského kolektivu. Působí na katedře podnikání Vysoké školy ekonomické v Praze. Zabývá se problematikou podnikání malých a středních firem, společenskou odpovědností organizací a trvale udržitelným podnikáním. Je spoluautorkou vysokoškolských učebnic, skript a vědeckých článků. Je garantem vedlejší specializace Podnikání, která je velmi úzce provázána s praxí. Garantuje a vyučuje předměty Základy podnikání, Řízení růstu nového podnikání, Podnikatelské praktikum, Společenská odpovědnost organizací, Trvale udržitelné podnikání.

Prof. Ing. Mgr. Martin Lukeš, Ph.D.

Je vedoucím katedry podnikání a proděkanem pro vědu, výzkum a doktorské studium na Fakultě podnikohospodářské Vysoké školy ekonomické v Praze. V roce 2006 založil a do roku 2011 vedl Rozvojové a poradenské centrum VŠE v Praze. Zabývá se problematikou podnikání a inovací, publikoval řadu odborných knih a odborných článků v prestižních světových časopisech. Má široké zkušenosti se zapojením do mezinárodních vědecko-výzkumných i rozvojových projektů. Vyučuje předměty Podnikání a zakládání nových firem a Podnikatelské praktikum. Je spoluzakladatelem soukromé SŠ, ZŠ a MŠ da Vinci, která mění paradigma primárního a sekundárního vzdělávání v ČR.

Ing. Ivana Svobodová, Ph.D.

Působí na katedře podnikání Vysoké školy ekonomické v Praze. Zabývá se tvorbou a hodnocením podnikatelských plánů, byznys modelů a zejména crowdfundingem. Je spoluautorkou vysokoškolských učebnic, skript a vědeckých článků. V rámci exekutivního vzdělávání Fakulty podnikohospodářské VŠE v Praze garantuje a spolu s odborníky z praxe vede kurz Crowdfundingová kampaň. Pro praxi realizuje workshopy zaměřené zejména na podnikatelské plány. Vyučuje předměty Základy podnikání, Základy podnikání se zaměřením na kulturu a Podnikatelský plán.

Ing. Blanka Habrmanová, Ph.D.

Působí na katedře podnikání Vysoké školy ekonomické v Praze. Vyučuje a garantuje předmět Zakládání podnikání v rámci vedlejší specializace Podnikání a předmět Základy podnikání v anglickém jazyce v rámci studijního programu Bachelor of Business Administration. Podílí se na výuce předmětu Podnikání malých a středních firem pro zahraniční studenty. Je absolventkou řady zahraničních vzdělávacích programů pro vysokoškolské pedagogy se zaměřením na interaktivní metody výuky a případové studie na vysokých školách (Mount Royal College v Calgary, IESES Business School v Barceloně, The Case Centre). Je spoluautorkou vysokoškolských učebnic a skript.

Ing. Michal Andera, Ph.D.

Působí na katedře podnikání Vysoké školy ekonomické v Praze. Vyučuje předměty zaměřené na rozvoj příležitostí a společensky prospěšné podnikání. Ve výzkumu se zabývá startupy, inkubátory, týmy a metodami rozvoje nápadů. Je lektorem v několika programech exekutivního vzdělávání MBA. V minulosti založil video obsahovou agenturu Neocont, kterou úspěšně předal v rámci rodiny. Mimo akademické prostředí ho zajímá fenomén vizuální komunikace, a proto spoluzaložil studio zaměřené na edukativní videa – Vysvětli.cz. Je autorem prvního českého byznys video podcastu Bpark.cz. Příležitostně natáčí rozhovory o podnikání, inovacích a udržitelnosti.

Ing. Jan Mareš

Působí na katedře podnikání Vysoké školy ekonomické v Praze. Specializuje se na oblast online marketingu, kterou se zabývá od roku 2004. V minulosti provozoval marketingovou agenturu WhiteHat, s.r.o., a nyní se věnuje svým vlastním webovým projektům. Zaměřuje se zejména na SEO a obsahový marketing. Vyučuje předmět Marketingová komunikace a prodej pro startupy v českém i anglickém jazyce a pomáhá začínajícím podnikatelům získat první zákazníky.

Ing. Ondřej Dvouletý, Ph.D., MSc.

Působí na katedře podnikání Vysoké školy ekonomické v Praze. Dlouhodobě se věnuje výzkumu podnikatelské aktivity, vyhodnocování dopadů veřejných politik podpory podnikání a ekonomii podnikání. Výsledky jeho výzkumu byly publikovány v řadě mezinárodně uznávaných vědeckých časopisů a monografií. Působí v několika redakčních radách vědeckých časopisů, např. v Journal of Entrepreneurship in Emerging Economies. Je členem České evaluační společnosti, Výboru pro socioekonomický rozvoj Rady vlády pro udržitelný rozvoj a působí jako poradce na Ministerstvu pro místní rozvoj. Vyučuje a garantuje předmět Podnikání malých a středních firem pro zahraniční studenty, podílí se na výuce předmětů Základy podnikání v anglickém jazyce a Management výzkumu a vývoje.

Ing. et Ing. Jiří Küchler

Je studentem doktorského studia na katedře podnikání Vysoké školy ekonomické v Praze. Specializuje se na oblast finančního řízení, zejména pak na otázky spojené se zakládáním podnikání, oceňováním startupů a celkově na finanční stránku transakcí s podniky v prvních fázích jejich životního cyklu. Praktické zkušenosti čerpá z podnikové praxe, se kterou úzce spolupracuje. Vyučuje předmět Základy podnikání.

Předmluva

Máte před sebou knihu autorského kolektivu pracovníků katedry podnikání Fakulty podnikohospodářské Vysoké školy ekonomické v Praze. Katedra podnikání se zaměřuje na vytváření a předávání znalostí a na rozvíjení dovedností důležitých pro zakládání a rozvoj nových firem.

Kniha navazuje na publikační aktivity členů katedry, mezi které patří např. knihy Podnikání malé a střední firmy, Základy podnikání, Podnikatelský plán a strategie, Od nápadu k podnikatelskému plánu.

V knize najdete teoretické poznatky, příklady a tipy pro začínající podnikatele. Na konci každé kapitoly jsou uvedeny otázky, na které by si měl podnikatel odpovědět. Poslední kapitola knihy obsahuje tři případové studie začínajících podnikatelů, absolventů předmětů vyučovaných na katedře podnikání.

Kniha je určena studentům vysokých škol se zaměřením na podnikání. Je určena také těm, kteří uvažují o podnikání, kteří začínají podnikat nebo již podnikají a chtějí získat další informace nebo se inspirovat příklady začínajících podnikatelů.

Za autorský kolektiv

Jitka Srpová

1.Podnikání: vymezení a trendy

V jedenadvacátém století můžeme pozorovat více podnikatelské aktivity, než bylo kdy v historii zvykem, protože vstupu do světa podnikání brání mnohem méně bariér. Peněz je více, zdroje jsou k dispozici a internet umožňuje bleskový přístup na globální trh. Dnešní podnikatelé mohou dokázat více s méně vlastněnými prostředky a někteří jsou schopni vybudovat velkou firmu během několika málo let.

1.1Nárůst popularity podnikání v České republice

Podnikání je v posledních letech i u nás populární kariérní volbou. Máme již zkušenost s českými startupy, kterým se povedlo uspět na globálním trhu.

Příklad

Příkladem úspěšných startupů jsou firmy Kiwi, AVAST, Apiary nebo Průša Research.

Média sdílí podnikatelské úspěchy, vznikají specializované weby a magazíny zaměřené na příběhy úspěšných podnikatelů. To je velký rozdíl v porovnání s rokem 2013, kdy v rámci projektu GEM Česká republika skončila na předposlední příčce ze všech sledovaných zemí v otázce, zda si společnost váží podnikatelů (Lukeš, Jakl, Zouhar, 2014). Možná to bylo dědictví divokých devadesátých let 20. století, kdy bylo slovo podnikatel pro mnohé synonymem ziskuchtivého kšeftaře, který vykořisťuje svoje zaměstnance a nezřídka končí za mřížemi. V honbě za senzací je snazší psát šokující příběhy o podvodech miliardářů než se věnovat poctivým majitelům úspěšných firem.

Postupem času ale převažuje poctivá práce řady podnikatelů, kteří též často neváhají investovat do svého okolí a společnosti, jež jim úspěch umožnila. Nejúspěšnější podnikatelé jsou veřejně známé osobnosti, které sklízí obdiv. Především mladá generace vnímá podnikání nejenom jako cestu k získání finančních prostředků, ale též jako způsob, jak se realizovat, využít svůj potenciál a prožít užitečný a spokojený život.

1.2Proč je podnikání důležité

Pro společnost má rozvoj podnikání, jehož důsledkem je vznik nových firem a samostatných živností, zcela zásadní přínosy.

Podnikání přispívá k hospodářskému růstu a tvorbě pracovních míst. Jsou to zejména nové rostoucí firmy (Henrekson, Johansson, 2010), které se podílejí na hospodářském růstu a tvorbě nových pracovních míst. Ale i drobné živnostenské podnikání snižuje nezaměstnanost a zároveň udržuje v lidech vhodné pracovní návyky.

Podnikání je klíčové pro konkurenceschopnost. Jsou jím vytvářeny inovace a technologické změny. Proto nové podnikatelské iniciativy zvyšují produktivitu, zvětšují konkurenční tlak a nutí ostatní firmy reagovat zlepšením účinnosti nebo zavedením inovací. Podnikání působí proti monopolním tendencím, zajišťuje zákazníkům možnost volby ve spotřebě a přispívá k optimalizaci cen. Větší efektivnost a inovace v rámci firem, ať už v organizaci, procesech, výrobcích, službách nebo trzích, zvětšuje konkurenční sílu ekonomiky jako celku.

Podnikání pomáhá vytvářet lidský a intelektuální kapitál a tento kapitál využívat. Aktivita lidí, přijetí rizik a odpovědnosti, učení se novým poznatkům, způsobům myšlení a jednání, to vše přispívá k rozvoji těch, kteří se do podnikání pustí.

Podnikání uspokojuje nenaplněné potřeby lidí. Podnikání je proces, jehož prostřednictvím se vyrovnává poptávka a nabídka. Poptávka po výrobcích a službách, která by jinak zůstala nerozpoznána, dochází prostřednictvím podnikání svého naplnění.

1.3Vymezení podnikání

Existují dva hlavní myšlenkové přístupy, kterými můžeme k podnikání přistupovat. Buď chápeme podnikání ve smyslu podnikatelství – něčeho inovativního, co přináší hodnotu, co je nové a jedinečné. Toto nazírání je spojeno s využitím tržních příležitostí, rychlým růstem nových firem, startupy a investory. Anebo je naše nazírání na podnikatele takové, že podnikatelem je kdokoli, kdo vlastní a vede podnik nebo živnost. A není přitom podstatné, zda je jakkoli inovativní či se snaží o růst.

Definice

Vybrané definice podnikání, respektive podnikatelství:

„Podnikatelství je stav mysli a proces vytváření a rozvíjení ekonomické činnosti spojením kreativity, inovace a ochoty nést riziko s kvalitním managementem v rámci nové nebo již existující organizace.“ (Evropská komise, 2003, s. 6)

„Podnikatelství je proces, kterým jedinci… využívají příležitosti bez ohledu na zdroje, které mají v současnosti k dispozici.“ (Stevenson, Jarillo, 1990, s. 23)

„Podnikatelství je proces tvorby něčeho nového, co má hodnotu, čemu se věnuje nezbytný čas a úsilí, předpokládá přijetí finančních, psychických a sociálních rizik a obdržení odměny v podobě peněžního nebo osobního uspokojení.“ (Hisrich, 1990, s. 209)

1.4Trendy v podnikání

Podnikání je v současné době ovlivňováno řadou trendů. Patří mezi ně využití nových technologií, startupy, rozvoj ekosystému, zvyšující se počet investorů, crowdfunding a financování kryptoměnami, rozvoj sociálního podnikání, nové inovační metodiky a další.

1.4.1Technologie

Prvním z trendů v podnikání je rozvoj a dostupnost nových technologií. Veřejnost vnímá podnikatelský úspěch vizionářů, kteří dokázali předvídat reakci společnosti a navrhli nové služby, jež mění celá odvětví. Dnes je díky internetu možné rozjet podnikání doslova několika kliknutími. To by samozřejmě pro samotný úspěch nestačilo. Významným faktorem je vliv internetu jako rovnováhy tržních sil. Díky novým technologiím mohou malé týmy kreativních inovátorů konkurovat zavedeným gigantům v mnoha ohledech. Internet umožňuje přinášet úplně nové služby, zlepšovat existující procesy a zvyšovat efektivitu.

1.4.2Startupy

Do našeho slovníku se díky podnikání prosadilo nové slovo startup. Právě startup je další faktor, který zvyšuje pozitivní vnímání podnikatelské aktivity.

Definice

Startup je podnikatelský projekt, jehož zakladatelé mají ambiciózní vizi a touhu změnit svět.

Ti, jimž se to podaří, se stávají globálními celebritami s pohádkovým majetkem. Startupy můžeme s nadsázkou označit za novodobou zlatou horečku.

Příklad

Příběhy zakladatelů firem Apple, Amazon, Facebook, Google, Airbnb nebo Tesla přitahují k podnikání pozornost.

U těchto firem došlo ke skloubení skvělého nápadu, schopností zakladatelů a perfektního načasování. Výsledkem jsou globální firmy, které ovlivňují život na celé planetě. Jejich zakladatelé přitahují pozornost médií. Dříve lidé četli příběhy úspěšných státníků, dnes jsou to životopisy vizionářských podnikatelů Jeffa Bezose, Elona Muska nebo Steva Jobse. Není divu, že mnoho z těchto čtenářů zatouží vyrazit na podobnou cestu.

1.4.3Ekosystém

Rostoucí zájem o podnikání jde ruku v ruce s rozvojem podpůrného ekosystému. Po celé zemi vznikly podnikatelské inkubátory, jejichž cílem je usnadnit rozjezd podnikatelské aktivity. Už není třeba rovnou pronajímat kancelář, ale začínající podnikatelé mohou využít také sdílené kanceláře – coworkingová centra.

Příklad

Nejvíce podnikatelských inkubátorů a coworkingových center nalezneme v Praze. Velmi úspěšné je také Jihomoravské inovační centrum. Vlastní business centrum xPORT má Vysoká škola ekonomická v Praze. To nabízí jak inkubační, tak akcelerační program a atraktivní prostory v areálu kolejí na Jarově.

Inkubátory se zaměřují na podporu v úvodních fázích podnikatelského procesu. Většinou se jedná o několikaměsíční programy s pevně danou strukturou vzdělávacího programu. Jejich cílem je ověření produktu a jeho tržního potenciálu. V ideálním případě i první prodeje.

Akcelerátory jsou zaměřené na fungující firmy, které se úspěšně rozvíjí. Cílem akcelerátorů je pomoci růst firmy urychlit. Akcelerátory jsou většinou oborově orientované, jejich důležitou součástí jsou zkušení mentoři a síť investorů.

Velký rozvoj zažívají celosvětově sdílené kanceláře – coworkingová centra. Jsou to prostory nejčastěji v centrech velkých měst, které jejich provozovatel pronajímá řadě subjektů. V zásadě se jedná o pronájem kanceláří, jehož součástí jsou sdílené služby. Tyto služby jdou nad rámec běžných kanceláří. Hlavní přidanou hodnotou coworkingových center je aktivní komunita členů. Provozovatel pro ně pořádá vzdělávací a networkingové akce. Začínající podnikatel se díky tomu rychle dostává k síti zajímavých kontaktů, které mu pomáhají s rozvojem firmy.

Příklad

Z pražských coworkingových center můžeme uvést jako příklad Node 5, Locus Workspace, Sněmovní 7, Opero, Impact Hub nebo též globálního giganta WeWork.

Coworkingové prostory také často využívají digitální nomádi – lidé, kteří pro práci používají internet, nejsou závislí na konkrétní geografické lokalitě, a tak mohou cestovat po světě a přitom pracovat.

V posledních letech je růst coworkingových center dále urychlen zájmem velkých zavedených firem o jejich služby. Nejčastěji je využívají inovační týmy velkých korporací, aby se dostaly do kreativního prostředí a získaly kontakty na zajímavé startupy nebo odborníky na volné noze.

Pokud je náš podnikatelský nápad zaměřený na firemní zákazníky (B2B), měli bychom o využití takového coworkingového centra uvažovat.

1.4.4Investoři

S úspěchem inovativních podnikatelů a jejich firem se u nás zvyšuje počet profesionálních investorů. Nacházíme regionální fondy s českým managementem, které za sebou mají globálně úspěšné projekty a dokáží kromě kapitálu nabídnout zkušenosti a kontakty.

Příklad

Mezi nejznámější investory patří Credo Ventures, J&T Ventures, 3TS Capital Partners, Reflex Capital a Rockaway.

Pomalu se rozvíjí také komunita andělských investorů. Tedy lidí, často bývalých podnikatelů či manažerů, s volnými prostředky, kteří jsou ochotni podpořit startupy v rané a riskantní úvodní fázi podnikatelského procesu. Nalezneme u nás i pobočku globální investorské sítě Keiretsu forum.

1.4.5Crowdfunding a financování kryptoměnami

Rozvoj technologií a propojení prostřednictvím internetu navíc přinesly další nové příležitosti, jak můžeme získat finance a zákazníky pro novou firmu, a to v celosvětovém rozsahu. První z těchto možností je crowdfunding.

Definice

Crowdfunding je způsob financování, při kterém větší množství jedinců přispívá menšími finančními částkami k dosažení cílové částky požadované pro realizaci projektu.

Můžeme rozlišit různé typy crowdfundingu. Největší objem má crowdfunding odměnový, kdy přispěvatel získává produkt či službu.

Příklad

Příkladem odměnového crowdfundingu jsou platformy Kickstarter, Indiegogo nebo v České republice HitHit a Startovač.

Z pohledu podnikatele je možné crowdfunding chápat jako platbu předem za budoucí výrobek či službu. Je důležitý i pro otestování zájmu trhu.

Dále existuje crowdfunding dluhový, kdy příspěvek představuje půjčku, za kterou přispěvatel získává úrok (např. Lending Club nebo u nás Zonky), crowdfunding podílový, kdy přispěvatel získává podíl na firmě (např. AngelList) a crowdfunding charitativní, kdy se přispívá nejčastěji na společensky prospěšnou či uměleckou činnost (např. GoFundMe).

Druhou z možností, kterou přinesl rozvoj technologie blockchain, je tvorba tzv. tokenů, které vydávají nové firmy formou ICO neboli initial coins offering. Původně tokeny představovaly nové kryptoměny, jako je Bitcoin nebo Ethereum, které byly založené na blockchainu a výpočetní síle počítačů. Většina dnes vydávaných tokenů je již založena na bázi etherea a standardu ERC-20, nevyžaduje vlastní blockchain, ale schopnost oslovit investory prostřednictvím životaschopného podnikatelského záměru.

1.4.6Sociální podnikání

Přestože je podnikání vnímáno jako způsob, jak získat bohatství, zdaleka to není jediný důvod, proč někdo začne podnikat. Podnikatelé dokáží prostřednictvím svých aktivit měnit společnost. Část zakladatelů vnímá podnikání jako způsob, jak pozitivně ovlivnit život dalších lidí. S tím jde ruku v ruce rozvoj sociálního podnikání, jehož cílem je pozitivní změna a řešení sociálních problémů. U nás se s ním setkáváme také pod názvem společensky prospěšné podnikání.

Příklad

Příkladem společensky prospěšného podnikatele je nositel Nobelovy ceny Muhammad Yunus, bangladéšský zakladatel Grameen Bank, jež poskytuje mikropůjčky chudým, kteří nemohou dosáhnout na klasické bankovní úvěry. Často zmiňovanou českou sociální firmou je Pragulic, jež zajišťuje prohlídky Prahy poskytované bezdomovci.

Sociální podnikání je skvělý způsob, jak žít naplněný a spokojený život. Smysluplná práce je klíčovým faktorem životní spokojenosti. Sociální podnikání je cestou, jak přispívat k pozitivní změně a současně finančně zajistit sebe a svou rodinu.

1.4.7Effectuation a na člověka zaměřené inovační metodiky

Přístup k podnikání z pohledu rozvoje firmy se postupně mění. Dříve panoval názor, že podnikatel si musí jasně stanovit plán a toho se poctivě držet. Nicméně tržní vývoj dnes prochází tak rychlými změnami, že je nemožné jej dopředu postihnout i v tom nejpoctivějším plánu. Přestože se podnikání od plánu zákonitě odchýlí, to, že proběhl proces plánování, umožňuje podnikateli reagovat na změny, rozhodovat se rychleji a lépe. Zde si můžeme vypůjčit citát Dwighta D. Eisenhowera: „Při přípravě na bitvu jsem plány považoval vždy za zbytečné, ale plánování za nezbytné.“

Profesorka Saras Sarashvathyová (2009) na základě rozhovorů s úspěšnými podnikateli potvrdila, že cesta k úspěchu nevede rovnou k vytyčenému cíli, ale že to je cesta objevování a přizpůsobení. Na základě toho navrhla model effectuation, který popisuje cestu od zhodnocení vlastních schopností a dovedností přes zpětnou vazbu od blízkých kontaktů po hledání partnerů a získávání nových zdrojů. Základem je reakce na podněty od zúčastněných stran a úprava produktové strategie a rozvoje organizace.

Na podobných principech stojí dnes nejpopulárnější inovační metodiky Design Thinking (Brown, 2008), Lean Startup (Ries, 2011) a Design Sprint (Knapp, Zeratsky, Kowitz, 2016). Základem je aktivní komunikace s potenciálními zákazníky a reakce na podněty z trhu. Každá metodika využívá jiné techniky, ale cílem je postupovat v drobných krocích, které reagují na dění na trhu a ve společnosti. Rozhodnutí tedy nečiní zakladatelský tým ve vakuu zasedací místnosti, ale rozhoduje se na základě aktivně získaných dat. Cílem těchto metod je minimalizace rizika spojeného s vývojem produktu bez podnětů z trhu. Tyto metodiky bývají označovány jako human centered – zaměřené na člověka, uživatele, zákazníky a jejich proces je iterativní. Není to rigorózní postup podle předem stanoveného plánu, ale rozhodnutí reflektují získaná data a měnící se podmínky. Základní výbavou moderního podnikatele je kreativita, schopnost práce v týmu a adaptace na změny.

1.5Výzvy a rizika podnikání

Podnikání rozhodně není procházkou růžovým sadem. Stále se jedná o náročnou činnost, jež člověka mnohdy na několik let zcela pohltí. S tím jde ruku v ruce zvýšená psychická zátěž a nároky na hledání životní rovnováhy. Podnikatel by měl věnovat značnou pozornost oboru, do kterého se chce pustit, a očekáváním, která má s podnikáním spojená. Úspěch firmy závisí na počátečním úsilí zakladatelského týmu. I v případě, že podnikatel věnuje rozvoji firmy veškeré úsilí, je možné, že se kýžený úspěch nedostaví. Vždycky existuje řada faktorů, jež jsou mimo kontrolu podnikatele a mají značný vliv na budoucí úspěch firmy.

Rozjezd firmy může například komplikovat nízká úroveň nezaměstnanosti, protože pro podnikatele je složité najít kvalitní zaměstnance. Zavedené zahraniční firmy nabízejí zaměstnancům vyšší platy, než si může dovolit začínající podnikatel. To ukazuje, jak důležité je pro zakladatele dokázat motivovat zaměstnance jinak než pouze penězi. Výhodou je, že stále více vzdělaných lidí hledá práci, která jim bude dávat smysl a ve které se budou moci realizovat. Právě zde mohou být začínající firmy a startupy zajímavou alternativou korporátní kariéry.

Kromě ekonomického rizika jsou významné i psychologické nároky podnikatelské kariéry. Při rozjezdu nového podnikání musíme počítat s větším stresem spojeným s pracovní zátěží. Je to především nutnost řešit řadu nových situací a potřeba se rychle a správně rozhodovat. Role zakladatele je náročná v tom, že si stále musí udržovat celkový nadhled nad firmou. Nemůže se, jako ve velké firmě, specializovat na konkrétní odbornost a činnosti, ale musí propojovat různé role a určovat celkové směřování firmy.

Otázky, na které by si měl podnikatel odpovědět

1.Jak bych definoval podnikání?

2.Proč je podnikání pro společnost důležité?

3.Jaké trendy související s podnikáním mi přijdou zajímavé?

4.Jak bych mohl těchto trendů využít ve svém podnikání?

5.Co je pro mě osobně v podnikání největší výzvou?

Literatura a další zdroje

Brown, T. (2008). Design thinking. Harvard Business Review, 86(6), s. 84–95.

Evropská komise. (2003). Green Paper: Entrepreneurship in Europe. Dostupné z www: <https://ec.europa.eu/investinresearch/pdf/download_en/entrepreneurship_europe.pdf>. Citováno dne 28. 8. 2019.

Henrekson, M., Johansson, D. (2009). Gazelles as job creators: A survey and interpretation of the evidence. Small Business Economics, 35(2), s. 227–244.

Hisrich, R. D. (1990). Entrepreneurship/Intrapreneurship. American Psychologist, 45(2), s. 209–222.

Knapp, J., Zeratsky, J., Kowitz, B. (2016). Sprint: How to solve big problems and test new ideas in just five days. New York: Simon & Schuster.

Lukeš, M., Jakl, M., Zouhar, J. (2014). Global Entrepreneurship Monitor 2013: Podnikatelská aktivita v České republice. Praha: VŠE. Dostupné z www: <https://www.mpo.cz/assets/dokumenty/50478/57277/612398/priloha001.pdf>. Citováno dne 26. 8. 2019.

Ries, E. (2011). The lean startup: How today’s entrepreneurs use continuous innovation to create radically successful businesses. New York: Crown Books.

Sarasvathy, S. (2009). Effectuation: Elements of Entrepreneurial Expertise (New Horizons in Entrepreneurship series). Cheltenham, UK, Northampton, MA, USA: Edward Elgar Publishing.

Stevenson, H. H., Jarillo, J. C. (1990). A paradigm of entrepreneurship: Entrepreneurial management. Strategic Management Journal, 11, s. 17–27.

2.Já a podnikání

Mnoho lidí stojí někdy v průběhu svého života před rozhodnutím, zda se pustit do vlastního podnikání. Pro některé z nás je odpovědí jasné „ano“, pro jiné jasné „ne“ a řada ostatních váhá. Vstup do podnikání s sebou přináší nejen velké příležitosti, ale také rizika. Když rozjíždíme firmu, obětujeme mzdu, kterou bychom získali v placeném zaměstnání, a navíc často investujeme i vlastní úspory. Vstup do podnikání vyžaduje motivaci, podnikatelského ducha a odvahu vykročit. Útěchou budiž, že na to nemusíme být sami. A o tom všem je tato kapitola.

2.1Motivace k podnikání

V první řadě musíme mít o podnikání zájem a být motivováni se do jeho rozjezdu pustit. Obvykle jsou charakterizovány dvě hlavní skupiny motivů podnikatelské aktivity. Tzv. pull motivy (Segal, Borgia, Schoenfeld, 2005) nás k podnikání táhnou. Souvisí s touhou po nezávislosti, seberealizaci, vysokém příjmu a jiných pro nás pozitivních výstupech z podnikání. Na makroúrovni projekt GEM (Global Entrepreneurship Monitor) naznačil (Minniti, Bygrave, Autio, 2006), že země s vyšší mírou podnikání založeného na základě vnímané podnikatelské příležitosti mají nižší podíl krachujících nových firem. Naopak push motivy (Segal, Borgia, Schoenfeld, 2005) představují podnikání z nutnosti (Minniti, Bygrave, Autio, 2006), kdy začínáme podnikat proto, že jsme nezaměstnaní, nespokojení v práci nebo máme v současném zaměstnání velmi nízký plat.

Příklad

Motivace k podnikání v České republice

Z výzkumu Global Entrepreneurship Monitor, který jsme realizovali v České republice v letech 2006, 2011 a 2013 (Lukeš, Jakl, Zouhar, 2014), vyplývá, že 77 % podnikatelů začíná podnikat proto, že vnímají dobrou příležitost, zbývajících 23 % potom proto, že nemají žádnou lepší možnost. Hlavním motivem je přitom získání nezávislosti, na druhém místě je zvýšení finančního příjmu. Pouze 23 % obyvatel vnímalo dobré příležitosti pro zahájení podnikání. Příležitosti vnímali spíše muži, lidé s ukončeným VŠ vzděláním, mladší 35 let, žijící ve velkých městech nad 100 000 obyvatel (či specificky v Praze) a s vyšším příjmem domácnosti. Příležitosti byly také více vnímány studenty, ti se v porovnání s předchozími lety do podnikatelských aktivit pouštěli více. V jiném námi realizovaném výzkumu mezi českými podnikateli z oboru IT, restauračního stravování, cestovního ruchu a advokacie (Lukeš, Stephan, 2012) bylo podobně zjištěno, že nejčastějším motivem pro zahájení podnikatelské aktivity byla touha po nezávislosti a svobodě následovaná touhou po vyšším finančním příjmu, výkonovou motivací a motivem seberealizace. Konečně z výzkumu CUPESSE, který jsme uskutečnili mezi mladými lidmi do 35 let v roce 2016, vyplývá, že i u mladých je s náskokem nejdůležitějším motivem nezávislost. Na druhém místě je pak podnikání z nutnosti a na místě třetím touha uskutečnit svůj sen a něco vytvořit.

Z politických a ekonomických důvodů se od podnikatelů očekává růstová orientace. Tvůrci hospodářské politiky, investoři a další aktéři podnikatelského ekosystému by nejraději viděli vznik a růst nových „jednorožců“ – globálních rychle rostoucích firem, jako Uber, Airbnb, WeWork, DropBox a další. Ale zaměření na růst, které je akcentované politiky i řadou výzkumů, je pro většinu podnikatelů mimo kontakt s realitou. Tvorba zisku sama o sobě, která byla vnímána Schumpeterem a jinými ekonomy jako hlavní popud k podnikání, se zdá být nahrazována jinými pro člověka důležitými motivy. Řada výzkumů ukazuje, že podnikatele od nepodnikatelů odlišuje zejména vyšší potřeba nezávislosti, touha po uplatnění vlastní tvořivosti, potřeba dosáhnout úspěchu a další motivy psychologického charakteru (např. Lukeš, Feldmann, Vegetti, 2019; Stephan, Hart, Drews, 2015). Právě potřeba nezávislosti, autonomie a být svým vlastním pánem se ukazuje jako jeden z hlavních motivů, který nás vede k podnikání a odlišuje podnikatele od nepodnikatelů (Lukeš, Feldmann, Vegetti, 2019; Gorgievski a kol., 2011; Noseleit, 2010). Nezávislost však po založení firmy nepřichází automaticky, často musíme vyvinout úsilí, abychom jí dosáhli. Potřeby a přání pro firmu důležitých zákazníků často naši nezávislost omezují (van Gelderen, 2016).

Dalším častým motivem je potřeba výkonu a dosažení úspěchu (Noseleit, 2010). Pokud máme vysokou výkonovou motivaci, snažíme se dosahovat co nejlepšího výkonu v situacích, ve kterých je výsledek nejistý. Pro podnikatele je typické, že mají vysoký stupeň individuální odpovědnosti za výsledky, musí projevovat individuální dovednosti a úsilí, přijímat kalkulované riziko a získávat zpětnou vazbu. To přesně odpovídá vymezení výkonové motivace (McClelland, 1951). Collins, Hanges a Locke (2004) provedli metaanalýzu vztahu mezi výkonovou motivací a podnikáním a prokázali, že výkonová motivace nejenže odlišovala podnikatele od manažerů a jiných nepodnikatelů, ale také předpovídala výkon založených firem.

Naopak v porovnání se zaměstnanci mají podnikatelé menší potřebu jistoty. To znamená, že tolik netouží po potřebě stability a jistoty (Noseleit, 2010; Gorgievski a kol., 2011). Nové výzkumy nicméně naznačují, že i u podnikatelů se tyto potřeby odvíjejí od konkrétní situace. Například v období vysoké nezaměstnanosti se zejména u živnostníků tato potřeba jistoty aktivuje a je významnější než v období ekonomické konjunktury (Lukeš, Feldmann, 2018).

Konečně ještě uveďme motiv zvýšení finančního příjmu, který řada podnikatelů uvádí jako motiv pro založení podnikání (např. Lukeš, Jakl, Zouhar, 2014). Byť se jedná o často uváděný motiv, výzkumy ukázaly, že finanční příjem není pro podnikatele (alespoň pro jejich většinu) důležitější než pro nepodnikatele (Lukeš, Feldmann, Vegetti, 2019). Naopak výzkumy konzistentně ukazují, že většina podnikatelů má nižší příjmy než jim odpovídající skupina zaměstnanců v placeném zaměstnání (Åstebro, Jing, 2014). Na stranu druhou, mezi nejbohatšími lidmi světa jsou právě podnikatelé.

V kvalitativních výzkumech podnikatelů se často objevují i další méně časté typy motivů, některé z nich i negativní, jako je obsesivní zaujetí prací (Gorgievski, 2010).

2.2Faktory ovlivňující vstup do podnikání

Faktorů, které zvyšují pravděpodobnost, že se do podnikání pustíme, je celá řada. Pokud naši rodiče podnikali nebo podnikají, máme výrazně větší pravděpodobnost, že též sami podnikat začneme (Lukeš, Feldmann, Vegetti, 2019; Lindquist, Sol, van Praag, 2015). Podnikání rodičů se ukazuje být důležitým faktorem především tehdy, jsou-li námi vnímáni jako úspěšní (Delmar, Davidsson, 2000) a máme-li s nimi přátelský vztah.

Stejně tak se ukazuje, že pravděpodobnost zahájení podnikání roste tehdy, pokud máme předchozí zkušenost s podnikáním či zkušenost v příslušném oboru (Davidsson, Gordon, 2012). Podnikatelé v ČR v průměru měli vyšší vzdělání než běžná populace (Lukeš, Jakl, Zouhar, 2014). Metaanalýza zkoumající vztah mezi obecnou výší vzdělání a podnikatelskou aktivitou (Unger a kol., 2011) stejně jako review realizovaných studií (Davidsson, Gordon, 2012) nicméně dospěly k závěru, že výše vzdělání sama o sobě není pro vstup do podnikání významná. Jiné studie zkoumaly vztah mezi specifickým podnikatelským vzděláváním a následnými podnikatelskými výstupy. Martin, McNally a Kay (2013) ve své metaanalýze potvrdili vztah mezi podnikatelským vzděláváním a osvojením si podnikatelských dovedností, a stejně tak i vztah mezi podnikatelským vzděláváním a tím, že se absolventi do podnikání opravdu pouští častěji.

Vztah mezi věkem a vstupem do podnikání má tvar obrácené U-křivky. Nejčastěji se do podnikání pouštějí lidé mezi 25–34 lety (Lukeš a kol., 2013). Ti mladší častěji vnímají, že nemají dostatek zkušeností, ti starší zase už nemají takový drive a jsou averznější k riziku.

Pohlaví je jedním z dalších faktorů, který velmi silně ovlivňuje pravděpodobnost, zda se do podnikání pustíme. Výsledky celosvětové studie GEM opakovaně ukazují, že u mužů je pravděpodobnost založení podnikání přibližně dvakrát větší než u žen, a to jak ve světě obecně, tak v České republice (Lukeš, Jakl, Zouhar, 2014; Bosma, Kelley, 2019).

Dále platí, že vzhledem k obtížnému vstupu na trh práce se do podnikání častěji pouští příslušníci národnostních menšin (Simoes, Crespo, 2016). Ti mají v dané zemi často k dispozici podpůrné sítě vlastní komunity, která může pomoci předáváním zkušeností, eventuálně i další podporou. Tak se můžeme setkat v Německu s rozsáhlým podnikáním turecké menšiny, v České republice s podnikáním Vietnamců nebo ve Velké Británii s podnikáním Indů.

2.3Osobnost podnikatele

Každý, kdo přichází s podnikateli do styku, ví, že se jedná o velmi rozmanitou skupinu lidí. Někteří podnikatelé jsou arogantní, jiní vlídní, někteří jsou extrovertní a snadno navazují kontakty, jiní zase dokáží skvěle analyzovat situaci na trhu. Někdo se do podnikání pouští s vizí globálního rychle rostoucího podniku, jiný zase sní o svém malém podnikání, kdy se svým koníčkem dokáže uživit. Není vůbec jednoduché určit, jaké jsou převládající osobnostní rysy podnikatelů či dokonce jaké z těchto rysů přispívají k úspěchu v podnikání. V minulosti byl přístup snažící se popsat osobnost podnikatelů kritizován s odůvodněním, že rozdíly mezi různými podnikateli jsou příliš velké (Gartner, 1985). Přesto metanalýzy provedené v posledních dvou desetiletích přinesly řadu zjištění ohledně toho, jaké rysy osobnosti jsou spojeny s podnikatelskou činností (Rauch, Frese, 2007; Zhao, Seibert, 2006; Brandstätter, 2011). Navíc v praxi vidíme, že osobnost podnikatele je důležitá.

Pro investory je osoba podnikatele jedním z klíčových ukazatelů předpokládaného úspěchu a často se můžeme setkat s tvrzením, že kvalita žokeje (podnikatele, případně podnikatelského týmu) je důležitější než kvalita koně (podnikatelského nápadu).

Jak se ale podnikatelská osobnost utváří? Častou otázkou, se kterou se můžeme setkat, je, zda se podnikatelem musíme narodit, nebo se jím teprve stáváme v průběhu života.

Současný výzkum se v zásadě shoduje, že podnikatelem se člověk nerodí, ale že podnikatelské charakteristiky vznikají v interakci vrozených předpokladů a podmínek prostředí (např. Hisrich, Peters, 1995). I přes snahu nalézt genetické předpoklady budoucí podnikatelské aktivity nejsou zatím zjištění v této oblasti průkazná (Nicolau a kol., 2011). Ne každý má předpoklady stát se Jeffem Bezosem nebo Markem Zuckerbergem. Pokud se jedinec narodí s mentálním handicapem, je velmi nepravděpodobné, že by se z něj stal úspěšný podnikatel. Důležité je si uvědomit, že řada vlastností, které jsou nám v dospělosti vlastní, není možno přičíst pouze genetické výbavě, ale z velké části výchově v dětství a dospívání. Psychologické teorie, ať již Eriksonova (1995) nebo Bandurova (1994), zdůrazňují důležitost vývoje v dětství pro budování podnikatelských předpokladů. Pokud naši rodiče přiměřeně podporovali a povzbuzovali nezávislost, výkon i otevřenost novým myšlenkám, znamenalo to pro podporu naší podnikavosti mnoho.

Naše jednání je do značné míry ovlivněno naší osobností, tj. 1. našimi schopnostmi, dovednostmi a znalostmi, 2. obecnými a specifickými osobnostními charakteristikami a 3. motivací. Nejinak je tomu i v oblasti podnikání.

2.3.1Schopnosti, dovednosti a znalosti důležité pro podnikání

Chceme-li firmu úspěšně založit a dále vést, přicházejí ke slovu naše schopnosti, dovednosti a znalosti. První důležitou schopností je odkrývání příležitostí a předvídání dalšího vývoje neboli podnikatelská všímavost (Ardichvili, Cardozo, Ray, 2003). Důležité jsou i rozumové schopnosti obecně a také inteligence sociální a emoční (znalost vlastních emocí, jejich zvládání, schopnost se motivovat, být vnímavý k emocím druhých a přizpůsobit své jednání emocím druhých) (Goleman, 1996). To souvisí s vymezením inteligence jako schopnosti učit se a těžit ze zkušenosti, zapamatovat si důležité informace, efektivně se přizpůsobovat změnám každodenního světa a motivovat sám sebe k efektivnímu řešení úkolu (Sternberg, 2002). Podstatnou schopností je také tvořivost, která nám umožnuje rozvíjet nápady na využití tržních příležitostí.

Potřebné manažerské a sociální dovednosti, jako jsou stanovování cílů, efektivní komunikace, delegování, time management nebo poskytování zpětné vazby, se projevují v řadě podnikatelských činností – v rozjezdu nových aktivit, ve vlivu, který máme na své obchodní partnery, zákazníky či zaměstnance, ve vedení týmu spolupracovníků i v plánování. Baum, Locke a Kirkpatrick (1998) tak například v zajímavém výzkumu prokázali, že kvalitně stanovená a komunikovaná vize přispívá k budoucímu úspěchu firmy.

O znalostech hovoříme především v souvislosti se znalostmi odbornými, technologickými, metodickými, znalostmi obchodních procesů, relevantních trhů a rozvoje podnikání. Důležité jsou také zkušenosti se získáváním finančních zdrojů, s vedením projektů a lidí i vstupem na trh.

Souhrnně je možno vyjádřit, že našimi klíčovými podnikatelskými kompetencemi by měly být schopnost rozpoznávat a vytvářet příležitosti, proaktivně uvádět nápady v život, ukazovat cestu spolupracovníkům a rozvíjet je, vyhledávat a moudře využívat dostupné zdroje, řídit rizika a spolupracovat s ostatními uvnitř i vně firmy za účelem vytváření sdílené hodnoty (Brady, 2015).

2.3.2Podnikatelské osobnostní charakteristiky

Pokud jde o obecné osobnostní vlastnosti (tzv. pětifaktorový model osobnosti Big Five; McCrae, Costa, 1997), provedené metaanalýzy (Zhao, Seibert, 2006; Brandstätter, 2011) prokázaly, že podnikatelé jsou v porovnání s manažery více otevření nové zkušenosti. Rozjezd nové firmy vyžaduje, abychom byli schopni prozkoumat nové nápady, byli otevření různým možnostem řešení problémů a hledali inovativní přístupy k produktům, obchodním metodám či strategiím. Další výzkumy naznačily (Brandstätter, 2011), že podnikatelé jsou také extrovertnější, tedy více orientovaní ven, na jiné lidi a kontakt s nimi. Oproti tomu Zhao a Seibert (2006) přišli se zjištěním, že podnikatelé jsou v porovnání s manažery méně přívětiví. Podnikání přece jen často vyžaduje schopnost tvrdě vyjednávat, zaměřit se na prospěch firmy a ovlivňovat druhé k tomu, co sami chceme. Dalším zjištěním je vyšší emoční stabilita podnikatelů. Ta pomáhá vyrovnat se s odpovědností ve velmi nestálém turbulentním prostředí a s přijímáním s tím spojených rizik. Konečně jsou dle zjištění uvedené metaanalýzy podnikatelé více svědomití, a to zejména díky většímu zaměření na dosažení výkonu.

Jiné výzkumy byly zaměřeny na specifické osobnostní charakteristiky, které se k podnikání bezprostředně váží. Metaanalýzu specifických osobnostních charakteristik podnikatelů provedli Rauch a Frese (2007) a došli k řadě zjištění. Pro podnikatele je typické tzv. interní místo kontroly (locus of control, Rotter, 1966), což znamená, že více věříme, že události v našem životě jsou způsobeny primárně naším vlastním chováním a činnostmi, nikoli osudem, jinými mocnými lidmi nebo náhodou. Dalším poznatkem je, že v rozporu s tradovaným mýtem o riskujících podnikatelích je příliš velké přijímání rizika spojeno s neúspěchem podnikání, podnikatelé přijímají kalkulovaný risk (Rauch, Frese, 2007). Spíše než aby riziko vyhledávali, jak se často nesprávně předpokládá, snaží se ho předvídat. To je spojené s tolerancí stresu a nejednoznačnosti (Rauch, Frese, 2007), které jsou nedílnou součástí podnikání. Toleranci nejednoznačnosti je možné definovat jako sklon k tomu vidět situace bez jasných důsledků spíše jako atraktivní než ohrožující. Tolerance stresu je poté důležitá zejména pro dlouhodobý úspěch v podnikání.

Osobnostní charakteristikou, kterou výzkumy potvrdily jako nejvíce související se vstupem do podnikání a úspěchem v něm, je sebedůvěra.

Definice

Sebedůvěra vyjadřuje naše přesvědčení o vlastní způsobilosti dosáhnout potřebné úrovně výkonu pro docílení očekávaných výstupů (Bandura, 1994). Představuje optimistické sebepojetí, vnímání účinnosti vlastního působení a schopnosti zvládat problémy.

Ve vztahu k podnikání lze hovořit o podnikatelské sebedůvěře, která vyjadřuje, zda si věříme, že dokážeme překonávat obtíže a problémy spojené s rozjezdem podnikání. Důležité je, že sebedůvěra není v průběhu života neměnná, ale může být různými způsoby posílena. Nejúčinnější je zážitek tzv. mistrovské zkušenosti (Bandura, 1994), tj. úspěšného zvládnutí příslušného úkolu (např. podařilo se nám získat první zákazníky). Ale lze ji posilovat i prostřednictvím zkušeností podnikatelských vzorů, pozitivní zpětné vazby od okolí a vnímáním obtížných situací jako výzev. Podnikatelé jsou také proaktivní a iniciativní (Frese, Fay, Hilburger, Leng, Tag, 1997). Začínají jednat sami od sebe, aktivně vyhledávají, shromažďují a integrují informace, aby mohli předvídat další průběh a zvážit budoucí problémy a příležitosti ještě před tím, než nastanou.

Dále stojí za zmínku vytrvalost. Založení podniku stojí mnoho času a většina firem není v prvních měsících či letech ziskových. Potřebujeme odolnost, musíme vydržet pracovat dlouhé hodiny, a to i tehdy, když se na nás valí spousta obtíží. Na druhou stranu musíme umět poznat, kdy jsme si vybrali cestu, která nevede k úspěchu, nebo kdy podnikání ničí naše zdraví, štěstí a osobní cíle. Důležité jsou i trpělivost a rozhodnost (Kuemmerle, 2002).

Dotazníky pro zjištění vlastního místa kontroly, sebedůvěry, podnikatelské sebedůvěry a osobní iniciativy jsou k dispozici v knize Psychologie podnikání (Lukeš, Nový a kol., 2005).

Konečně je třeba zmínit, že k úspěchu nevede vždy stejná sada osobnostních charakteristik, ale je nutné vzít v úvahu situační podmínky, například obor podnikání. Zatímco pro realitního makléře mohou být klíčové prodejní a prezentační dovednosti, extroverze a empatie, pro vývojáře mobilních aplikací budou daleko důležitější schopnost porozumět potřebám zákazníků, odborné znalosti, znalosti trhu a online marketingu či schopnost škálovat.

2.4Typologie podnikatelů

Jak již bylo uvedeno výše, mezi podnikateli samými existuje řada rozdílů. I přes to, že z pohledu statistiky se častěji než nepodnikatelé projevují výše uvedenými osobnostními charakteristikami, je možné rozlišit různé typy podnikatelů. Východiskem může být Gerberovo (2001) členění potřebných funkcí, které úspěšná firma zajišťuje. Funkce podnikatelská spočívá ve vytváření vize a strategií, je zaměřena na budoucnost a růst hodnoty firmy. Funkce manažerská je zaměřena na přítomnost či blízkou budoucnost, věnuje se organizaci, plánování, dosažení výsledků skrze druhé a zvýšení výnosů či snížení nákladů. Funkce technická představuje vykonávání vlastní práce, za kterou firma získává příjmy – výrobu výrobků či poskytování služby pro zákazníka. Z tohoto členění vyplývá, že i pokud budeme umět dobře vyrábět produkty, ale bude nám chybět podnikatelská či manažerská funkce, podnikání nebude efektivní a může se snadno dostat do existenčních problémů.

Jednotliví podnikatelé se liší podle toho, jaké činnosti preferují a v jakých jsou dobří či naopak slabší. Existuje řada různých typologií. Například v jedné starší typologii Vesper (1980) rozlišuje jedenáct typů podnikatelů, jako jsou například nezávislí inovátoři, tvůrci týmu, drobní živnostníci, zefektivňovači existujících byznys modelů, spekulanti, akvizitoři a další. Jednou z častěji užívaných typologií je ta vypracovaná Minerem (2000). Podle něj je možné identifikovat čtyři hlavní typy, které mají kapacitu rozvíjet dále firmu a dosahovat růstu. Prvním typem jsou výkonově orientovaní jedinci. Mají vysokou výkonovou motivaci, interní místo kontroly a osobní iniciativu, plánují a stanovují si cíle, jsou angažovaní pro své podnikání, snaží se dosahovat více za méně času, chtějí se rozvíjet. Druhý typ představují skuteční manažeři, které je možné charakterizovat direktivním řízením, touhou soupeřit s ostatními, prosadit se, mít moc, vystupovat z davu a řídit ostatní. Třetí typ lze označit jako tvůrce expertních nápadů nebo také jako vynálezce a inovátory. Vyznačují se touhou osobně inovovat, vysokou inteligencí, koncepčním kognitivním stylem a přesvědčením, že vývoj nových produktů má být klíčovým elementem firemní strategie. Posledním typem jsou empatičtí superprodejci. Jsou extrovertní, mají silnou empatii a potřebu harmonických sociálních vztahů, touží pomáhat druhým a považují prodejní sílu za klíčový element firemní strategie. To, že patříme k některému z uvedených podnikatelských typů, znamená, že máme své vlastní preferované cesty k úspěchu a že čelíme specifickým nástrahám a problémům. Do značné míry si tyto nástrahy, které mohou vést k neúspěchu, vytváříme sami na základě charakteristik své osobnosti.

2.5Podnikatelský tým

2.5.1Sám nebo se společníkem

Zmírnění dopadů našich slabých stránek lze mimo jiné zajistit i nalezením vhodného společníka či společníků. Často je možné slyšet tvrzení, že ideální je lichý počet společníků ve firmě a tři už jsou moc. Někteří podnikatelé, kteří vycházejí z vlastní špatné zkušenosti, by za toto tvrzení dali ruku do ohně. Nicméně ne vždy bývá založení firmy bez dalších společníků tou nejlepší volbou. Podnikatelé, kteří dnes deklarují, že už by nikdy se společníkem nezačali, si často neuvědomují, že bez společníků by v začátcích svého podnikání možná již dávno zkrachovali, že udělali v komunikaci se společníky zbytečné chyby a nevyjasnili si pravidla společného podnikání a že dnes již mají mnohem více zkušeností, které jim umožňují začít podnikat samostatně. Navíc správně sestavený podnikatelský tým má většinou výrazně lepší možnost rychlého rozjezdu. Když mohl být Microsoft úspěšně založen Billem Gatesem a Paulem Allenem nebo Google Larrym Pagem a Sergeym Brinem, není důvod, proč by bylo nutně nejlepší firmu zakládat sám. Navíc řada výzkumných studií ukázala, že firmy zakládané větším podnikatelským týmem mají následně vyšší výkonnost (Jin a kol., 2017). Souhrnné zkušenosti týmu mají též vliv na úspěch podnikání (Jin a kol., 2017).

Základní otázkou, kterou si tedy musíme položit, je, chceme-li se do podnikání pustit sami, nebo ho zahájit s nějakým společníkem či společníky. Jde o zvážení toho, zda jsou společníci pro podnikání nezbytně nutní, nebo by nám podnikání pouze ulehčili, anebo nezbytní vůbec nejsou a naopak by mohli představovat problém. Odpověď závisí na čtyřech klíčových faktorech.

Prvním faktorem je otázka zdrojů. Nejdříve musíme uvážit, jaké zdroje pro podnikání potřebujeme – jaké finance, výrobní prostředky, kontakty, technologie, znalosti trhu, zákazníků, marketingu, řízení procesů atd. Dále musíme posoudit, nakolik sami tyto pro podnikání potřebné zdroje vlastníme a jsme schopni je kontrolovat a řídit, pokud se do podnikání pustíme sami. Odpovíme-li si, že jsme schopni to sami zvládnout (to znamená, že máme dostatečné finanční zajištění, potřebné znalosti, kontakty a vidíme dobrou příležitost), pak společníka tak nutně nepotřebujeme. Vnímáme-li naopak slabá místa (např. nemáme dostatek peněz, žádné kontakty na investory, nikdy jsme nevedli jiné lidi, neznáme potenciální odběratele nebo si nevěříme v nějaké důležité oblasti podnikání), je vhodné o společníkovi alespoň zauvažovat.

Druhým faktorem je ambice spojená s rozjížděným podnikáním. Řada studentských podnikatelských projektů trpí tím neduhem, že skupina tří až pěti studentů rozjíždí podnikatelský projekt, který ani v optimistické variantě nemůže být natolik ziskový, aby rozumně uživil více než jednoho z nich. Jinými slovy, čím větší potenciál růstu zahajované podnikání má, tím větší se též otevírá prostor pro sdílení podílu na podnikání.

Třetím faktorem je naše osobnost. Pokud nejsme týmoví hráči a chceme o všech důležitých věcech rozhodovat sami, může být pro nás lepší pustit se do podnikání sami i v takovém případě, kdy by jinak bylo pro podnikání jako takové vhodnější mít společníky.

Konečně čtvrtým faktorem je to, jsou-li potřební společníci k dispozici v naší síti kontaktů. Pokud nikoho takového neznáme, můžeme buď plány na podnikání odložit, což může být škoda, když nyní vnímáme vhodnou podnikatelskou příležitost, nebo se do něj sami pustit i s větším rizikem a snažit se nabrat znalosti díky přijatým zaměstnancům. Jinou rozumnou alternativou je začít cíleně rozšiřovat svou sociální síť až do doby, než najdeme dostatečné množství vlastních kontaktů na investory a zákazníky nebo vhodného společníka.

2.5.2Výběr společníka

Klíčové je správně si stanovit kritéria, na jejichž základě budeme společníka nejprve vyhledávat a následně vybírat.

Nezbytné jsou také dovednosti specificky podnikatelské, jako je stanovení podnikatelské vize a motivování zaměstnanců k jejímu naplňování. Metaanalýza (Jin a kol., 2017) prokázala, že heterogenita podnikatelského týmu přispívá k lepším výsledkům nové firmy.

Příklad

Pokud jediný přínos společníka spočívá ve finančních zdrojích, měli bychom se zamyslet nad tvrzením, že společník je nejdražší banka na světě.

■Kolik hodin týdně bude věnovat každý z nás podnikání? Na jak dlouho se k tomu zavážeme?

Příklad

Literatura a další zdroje