Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Foster Huntington

Van Life – Život na kolech

Z anglického originálu Van Life, vydaného nakladatelstvím Black Dog & Leventhal Publishers / Hachette Book Group v roce 2017,
přeložila Alice Zavadilová

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 7367. publikaci

Odpovědná redaktorka Eva Škrabalová
Sazba Martina Mojzesová
Jazyková korektura Dana Šťastná Flídrová
Počet stran 256
První vydání, Praha 2019
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod

Copyright © 2017 by Foster Huntington
Translation © Grada Publishing, a.s., 2019

ISBN 978-80-271-1137-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-1136-7 (pdf)
ISBN 978-80-271-2233-2 (print)

Volkswagen Westfalia (Cowboy Jackpot), Great Teton, Wyoming;
foto: Christine Gilbert

1986 Volkswagen Vanagon, Ventura, California;
foto: Evan Skoczenski

1977 Volkswagen Westfalia, Mount Hood, Oregon;
foto: Callie McMullin

1976 Volkswagen Westfalia (Sunshine), Kansas;
foto: J.R. Switchgrass

2008 Ford Transit (Rusty), Hawke’s Bay, New Zealand;
foto: Jonathan Edward Johnston

Doufám, že fotky, příběhy a rozhovory v této knize ve vás zažehnou plamen cestovatelské vášně, nebo vás inspirují k nějaké cestě, případně rovnou způsobí změnu životního stylu. Jak kdysi řekl Mark Twain: „Cestování zabíjí předsudky, dogmatismus a úzkoprsost – a mnoho lidí jej proto potřebuje jako sůl.“ Bezvýhradně s ním souhlasím. Nejlepší chvíle svého života jsem prožil za volantem své dodávky, když jsem hledal místo k přenocování, abych ráno celý nedočkavý s východem slunce vstal a vydal se znovu na cestu.

— Foster Huntington

1986 Volkswagen Vanagon Wolfsburg Edition (Penelope the Westy), Big Sur, California; foto: Gunnar Widowski

1. KAPITOLA

DODÁVKY VOLKSWAGEN T3

1984 Volkswagen Transporter Westfalia (Popo),
Yosemitský národní park, Kalifornie
Foto: Joanna Boukhabza a Eric Bournot

Útěk z New Yorku: Jak koupě mé první dodávky skončila dvěma roky na cestách, osmdesáti tisíci mílemi na tachometru a úplně novým životním stylem.

Ostrov Vancouver, Britská Kolumbie, Kanada

Gothic, Colorado

Baja California, Mexiko

Sundal jsem víčko z misky s burritem, vybalil vidličku a nůž z plastového obalu a hbitým zakroužením zápěstí promíchal fazole, rýži a maso. Opřel jsem se do svého kancelářského křesla a dal si do pusy první sousto. V žádném případě se nemohlo rovnat burritu z mexické restaurace West Coast Burrito, ale ve srovnání s tím, co se dá jinak sehnat k obědu na Midtown Manhattanu, je úplně fantastické. Spokojeně jsem žvýkal oběd, na monitoru minimalizoval okno s pracovními maily, otevřel v prohlížeči další okno a našel stránku thesamba.com, což je fórum a inzerce dodávek Volkswagen.

„Koukni na tohle,“ řekl jsem s plnou pusou a sjel na inzeráty dodávek VW Vanagon Syncro z roku 1987.

Kolega Tyson se odlepil od svého laptopu a misky burrita, aby viděl na můj monitor a mohl se mnou sdílet mé nadšení. „Ty jo, to je hustý auto! Je to čtyřkolka?“ A vrátil se ke své oblíbené polední kratochvíli, a tou je surfování po stránkách s keckami.

„Jo, Volkswagen je v osmdesátých letech pár let vyráběl. Chci si ho koupit,“ vysvětlil jsem mu.

„Ale co s ním budeš dělat? Kde s ním budeš parkovat?“

To byl od Tysona celkem logický dotaz, vzhledem k astronomickým sumám, které člověk zaplatí, když chce mít v New Yorku auto. Ovšem já měl plán, ač jednoduchý.

„Chci s ním nějakou dobu cestovat. Je v něm postel a kuchyňka. Budu surfovat. Trochu se toulat. Asi v něm budu bydlet.“

„A tomuhle všemu dáš sbohem?“ řekl Tyson a rozhlédl se po naší kanceláři bez oken.

Po cestě do práce, v metru na Manhattanu, když jsem večer usínal – moje myšlenky byly neustále zaměstnané prozkoumáváním nekonečných prašných cest amerického Západu.

„Přesně tak. O tom to přeci je.“ Smál jsem se a dal si do pusy další sousto.

V příštích týdnech se z mého příležitostného surfování po internetu během pauzy na oběd stala celodenní posedlost. Denně jsem navštěvoval mnohá fóra a pročítal nové a nové inzeráty. Díky hodinám hledání a čtení diskusí jsem si ujasnil, co vlastně nutně potřebuji: Volkswagen T3 Syncro – nejvzácnější z vzácných. V letech 1987 až 1991 jich bylo do Států dovezeno asi tři tisíce a to, co z vozového parku zbylo, se mezitím stalo předmětem téměř kultovního uctívání ze strany milovníků offroadového cestování i hippie vyznavačů dodávek VW. Syncra, jak se jim něžně říká, se dostanou všude, byť pomalu. Mají slabý motor, ale jejich nízká rychlost a rozvážnější tempo mě právě přitahovaly. Rychlé tempo korporátního prostředí, v němž jsem se do té doby pohyboval, si začínalo vybírat svou daň, a já byl čím dál blíže novému životnímu rozhodnutí.

Big Sur, Kalifornie

Humboldt County, Kalifornie

Tato unikátní a nedostižná dodávka mě stála hodiny a hodiny surfování po internetu, moje denní snění mě však unášelo k místům, která s ní objevím. Po cestě do práce, v metru na Manhattanu, když jsem večer usínal – moje myšlenky byly neustále zaměstnané prozkoumáváním nekonečných prašných cest amerického Západu a Mexika. Představoval jsem si, jak objevuji odlehlé oblasti mexického státu Baja California, jak spím pod sekvoji v Severní Kalifornii a jak se prodírám zasněženými silnicemi v horách ve Wyomingu. Četl jsem příběhy lidí, kteří žijí v dodávkách. Mluvil jsem s přáteli, kteří nějakou dobu žili v autě. Sledoval jsem videa na YouTube. Byl jsem tím úplně posedlý, všechno vypadalo tak snadně a dosažitelně. Chybělo mi už jenom obydlí na čtyřech kolech.

Moje posedlost obytnými vozy se zrodila o několik let dříve, a to během měsíční cesty po Kalifornii, kterou jsme s rodinou podnikli někdy v polovině devadesátých let. Po pár dnech jsem si na cestování v malém obytňáku s alkovnou za poslechu soundtracku z Forresta Gumpa poměrně rychle zvykl. Právě na téhle cestě jsem se zamiloval do lehkosti, s níž večer zastavíte u silnice, jdete spát a druhý den se probudíte na krásném místě. A na tomhle roadtripu po Kalifornii mi také rodiče vyprávěli historky o tom, jak projeli Mexiko v dodávce za 300 dolarů, a o úžasných rodinných výpravách po severním Wisconsinu. Tohle všechno živilo mou posedlost nezávislým cestováním. V představách osmiletého kluka se auto, v němž se dá spát, rovnalo pojízdné pevnosti nebo záchrannému modulu. Jinými slovy, byla to nejlepší věc na světě.

Humboldt County, Kalifornie

Po střední škole v Oregonu jsem se přestěhoval do státu Maine, kde jsem strávil čtyři roky na menší vysoké škole severně od Augusty. Za tu dobu jsem procestoval rozlehlé končiny „Státu borovic“ (jak se přezdívá státu Maine – pozn. překl.) se svým kamarádem a rovněž budoucím obyvatelem dodávky Danem Opalaczem. Přežili jsme mnohé mrazivé noci v jeho Toyotě Highlander, schoulení na provizorní posteli mezi surfy. Tábořili jsme ve státních parcích a na opuštěných příjezdových cestách letních domů a čekali, až vyjde slunce, abychom se mohli vrhnout do vln. Moje dětská vášeň pro cestování v obytném autě se tím vším jenom utvrzovala. Pokaždé, když jsme se vydali na cestu, cítil jsem v útrobách znovu ten hluboký pocit vzrušení z objevování a nezávislosti – pocit, jaký jsem poprvé zakusil jako dítě v alkovně obytného vozu, když jsme s rodinou brázdili Severní Kalifornii.

Malibu, Kalifornie

Inzerát na svůj VW T3 Syncro jsem našel koncem května 2011. Auto mělo všechny požadované úpravy: uzamykatelný přední i zadní diferenciál, provedenou výměnu motoru (originální vodou chlazený čtyřválec je nechvalně známý nedostatečným výkonem a krátkou životností těsnění válců), vylepšené odpružení, terénní pneumatiky a čerstvý lak. Původní majitelé byli stejně jako já z Portlandu v Oregonu a o svou dodávku se starali od roku 1987, kdy ji koupili od autorizovaného prodejce. Dodnes mi naskakuje husí kůže, když si vzpomenu, jak jsem vytočil jejich číslo a majitel auta zvedl telefon. Naštěstí bylo všechno v pořádku. Byla to ta pravá. Domluvili jsme se, že se příští sobotu setkáme na letišti v Renu.

Silnice, Nevada

Sjezdil jsem Severní Ameriku křížem krážem ve své dodávce, najezdil přes 80 tisíc mil, surfoval všude od Britské Kolumbie až po stát Baja California v Mexiku.