Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Bohdana Dušová, PhD., PhDr. Martina Hermannová, DiS., Vladimíra Majdyšová

POTŘEBY ŽEN V PORODNÍ ASISTENCI

Recenzentka:
Doc. Mgr. Martina Bašková, PhD.

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2019
Cover Photo © depositphotos.com 2019
Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 7209. publikaci
Odpovědná redaktorka Mgr. Marie Zelinová
Sazba a zlom Jakub David
Počet stran 144
1. vydání, Praha 2019

Vytiskla Tiskárna v Ráji s.r.o., Pardubice.

Názvy produktů, firem apod. použité v této knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění ale nevyplývají pro autory ani pro nakladatelství žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-2788-7 (ePub)
ISBN 978-80-271-2787-0 (pdf)
ISBN 978-80-271-0837-4 (print)

Poděkování

Poděkování patří autorkám jednotlivých kapitol PhDr. Martině Hermannové, DiS. a Vladimíře Majdyšové. Dále bych chtěla poděkovat Mgr. Miroslavě Veselské za jazykovou úpravu a překladatelkám souhrnu Mgr. Monice Cseszarové a Mgr. Gabriela Šindelové. Za trpělivost při sestavování této knihy děkuji Mgr. Vlastě Wirthové a Mgr. Heleně Glezgové. Poděkování patří i recenzentce doc. PhDr. Martině Baškové, PhD.

Seznam zkratek

ACENDIO

Evropská asociace pro společné ošetřovatelské diagnózy, intervence a výsledky (Association for Common European Nursing Diagnoses, Interventions and Outcomes)

ADL

test základních všedních činností dle Barthelové (Activities of Daily Living)

AENTDE

Španělská asociace pro názvosloví a diagnostickou taxonomii v ošetřovatelství (La Asociación Española de Nomenclatura, Taxonomía y Diagnósticos de Enfermería)

AFEDI

Evropská frankofonní asociace pro diagnostiku, intervenci a výsledky v ošetřovatelství (L’ Association francophone européenne des diagnostics, interventions et résultats infirmiers)

CCC

Klasifikační systém klinické péče (Clinical Care Classification System)

CNNC

Mezinárodní taxonomie ošetřovatelských diagnóz (Conditions that Necessitate Nursing Care)

CTG

kardiotokografický záznam

DSVNI

Stupnice distresu pro ventilované novorozence (Distress Scale for Ventilated Newborn Infants)

GDS

škála deprese pro geriatrické pacienty dle Sheikha a Yesavage (Geriatric Depression Scale)

GOS

škála hodnocení hloubky vědomí (Glasgow Outcome Scale)

GSC

škála hodnocení hloubky vědomí (Glasgow Coma Scale)

HCD

horní cesty dýchací

hCG

humánní choriový gonadotropin (human chorionic gonadotropin)

IADL

test instrumentálních všedních činností (Instrumental Activity Daily Living)

ICN

Mezinárodní výbor sester a porodních asistentek (International Council of Nurses)

ICNP

Mezinárodní klasifikace ošetřovatelské praxe (International Classification for Nursing Practice)

IVF

fertilizace in vitro

JIP

jednotka intenzivní péče

JSND

Japonská společnost pro ošetřovatelské diagnózy (Japan Society of Nursing Diagnosis)

KO

krevní obraz

MEES

škála hodnocení hloubky vědomí (Mainz Emergency Evaluation Score)

MKN

Mezinárodní klasifikace nemocí

MNA

nutriční anamnéza (Mini Nutritional Assessment)

NANDA

Severoamerická asociace sester pro ošetřovatelské diagnózy (North American Nursing Diagnosis Association)

NANDA-I

Klasifikace ošetřovatelských diagnóz (NANDA International)

NFCS

Kódovací systém novorozenecké mimiky (Neonatal Facial Coding System)

NIC

Klasifikace ošetřovatelských intervencí (Nursing Interventions Classification)

NOC

Klasifikace ošetřovatelských výsledků (Nursing Outcomes Classification)

NRS 2002

test hodnotící stav výživy ženy (Nutritional Risk Screening 2002)

OMAHA

Ošetřovatelský klasifikační systém pro komunitní zdraví (Omaha Nursing Classification System for Community Health)

PIPP

Profil bolesti nedonošeného novorozence (Premature Infant Pain Profile)

PMK

permanentní močový katétr

PŽK

periferní žilní katétr

RSS

škála hodnocení hloubky vědomí (Ramsey Sedation Scale)

RTS

škála hodnocení hloubky vědomí (Revised Trauma Score)

SF-MPQ

Krátká verze dotazníku McGillovy univerzity (Short-form McGill Pain Questionnaire)

SGA

Subjektivní celkové hodnocení (Subjective Global Assessment)

TEN

trombembolická nemoc

TK

tlak krevní

TT

teplota těla

UNICEF

Dětský fond Organizace spojených národů (United Nations International Children’s Emergency Fund)

UZ

ultrazvuk, ultrazvukový záznam

VAS

Vizuální analogová škála (Visual Analogue Scale)

WHO

Světová zdravotnická organizace (World Health Organisation)

Předmluva

Předkládaná publikace se zaměřuje na potřeby žen v porodní asistenci. Porodní asistentka poskytuje péči a rady ženám během těhotenství, porodu a po porodu. Součástí péče jsou preventivní opatření, včasné rozpoznání patologických stavů u ženy, rodičky a matky a zajištění lékařské pomoci. Proto je důležité, aby porodní asistentky komplexně zabezpečovaly všechny potřeby žen ve všech věkových kategoriích. K tomu jim napomáhá systematické shromažďování informací o těhotné ženě, rodičce a ženě po porodu.

Kapitoly jsou rozděleny podle oblastí lidských potřeb u žen v těhotenství, během porodu a po porodu, které si vyžadují nejvíce pozornosti.

První kapitola pojednává o teoretických poznatcích v oblasti lidských potřeb, rozdělení a pojmenování lidských potřeb. Druhá kapitola se zabývá využitím lidských potřeb v ošetřovatelském procesu a nastíněním nejčastějších ošetřovatelských diagnóz vyskytujících se v porodní asistenci s uvedením případové kazuistiky. Ve třetí kapitole jsou popisovány potřeby žen v období těhotenství. Čtvrtá kapitola se věnuje potřebám při porodu. V páté kapitole jsou uvedeny potřeby žen po porodu.

Každá z autorek této publikace má jiné zkušenosti s těhotnými ženami, rodičkami a matkami po porodu. Společně jsme se pokusily co nejsrozumitelněji vystihnout vše, co je pro porodní asistenci v této oblasti důležité.

Předkládaná publikace může být nápomocna porodním asistentkám, studentkám porodní asistence, vyučujícím porodní asistence a v neposlední řadě zdravotnickému personálu pečujícímu o těhotnou ženu, rodičku a ženu po porodu.

1Lidské potřeby

Potřeba je stav nadbytku nebo nedostatku něčeho zcela konkrétního apro člověka jednoznačně důležitého, jehož odstranění je žádoucí. Lidské potřeby se mění, vyvíjejí, kultivují, jsou individuální. Každý člověk vyjadřuje své potřeby jinak. Také chování azpůsoby vedoucí kjejich uspokojování jsou odlišné. Jsou ovlivněny věkem azkušeností člověka, sociokulturními hodnotami, výchovou, prostředím.

Všichni lidé mají společné potřeby, ale každý jedinec vyjadřuje auspokojuje potřeby svým způsobem. Jednotlivé potřeby se navzájem ovlivňují, proto naplnění jedné potřeby může mít vliv na nasycení potřeby jiné (Tomagová et al., 2008).

Některé potřeby chápe zdravý člověk jako nutnost (spát, jíst, pít, vyprazdňovat se), apokud jsou tyto potřeby uspokojeny, tak se jimi nezabývá. Jejich uspokojování je automatické (potřeba dýchání) asamozřejmé (potřeby vyprazdňování). Pokud člověk uspokojí základní potřeby nutné ke každodennímu životu, je schopen uspokojovat potřeby vyšší, jako jsou např. potřeby seberealizace (Šamánková et al., 2011).

1.1Definice potřeb

Proces naplňování potřeb je dynamický acyklický děj, který probíhá vurčitých periodách. Změny nastávají srozvojem společnosti, kterou ovlivňuje její politické aspolečenské klima. Naplnění potřeb se mění zároveň stouhami, přáními aideály každého jednotlivce nebo skupiny. Zobrazení azhodnocení významu konkrétní potřeby je individuální (Šamánková et al., 2011).

Každý jedinec vyjadřuje auspokojuje potřeby způsobem sobě vlastním. Motivace kurčitému druhu chování má ukaždého jedince různé projevy. Vprůběhu života se potřeby jedince mění zhlediska kvantity akvality (Trachtová, Trejtnarová, Mastiliaková, 2013).

1.2Motivace potřeb

Lidské potřeby jsou naplňovány na principu motivace ajednotlivých motivů. Pojem motivace je latinského původu (moveo neboli pohybovati) avede jedince knastolení azachování vnitřní rovnováhy (Plevová, 2011).

1.2.1Faktory motivace

Motivace má svůj zdroj ve vnitřní avnější situaci individua. Vnitřní situací je např. stav hladovění, ale motivující vnitřní stav může být vyvolán ivnější situací člověka, jako je např. ohrožení prestiže. Vnější podněty mohou jedince stimulovat, ale nemusí ještě motivovat určité chování (Sikorová, Zeleníková, 2012).

Motivace usměrňuje naše chování ajednání pro dosažení určitého cíle. Vyjadřuje souhrn všech skutečností, jako jsou radost, pozitivní pocity, zvídavost, radostné očekávání. Lidské chování je vždy něčím motivováno. Je ovlivňováno biologickými, kulturními asituačními aspekty. Na základě motivace vznikají motivy, které popisujeme jako pohnutky. Mezi hlavní motivy se řadí lidské potřeby, ty ostatní se rozvíjejí právě ztěchto potřeb (Šamánková et al., 2011).

1.3Klasifikace potřeb

Existuje mnoho různých dělení potřeb dle rozličných kritérií. Potřebami se zabývají psychologové, kteří sestavují indexy potřeb (Trachtová et al., 2008).

1.3.1Klasifikace potřeb dle podstaty člověka

Biologické (fyziologické) potřeby jsou nezbytné pro život. Prosazují se již od vzniku života organismu. Jsou periodické, většinou se projevují jako zaběhnuté zvyky vsouvislosti suspokojováním potřeb potravin, tekutin, dýchání, vylučování, spánku, sexuality. Trpí-li člověk neuspokojením potřeby delší dobu, nutkání narůstá apostupem času přijme jedinec jakoukoliv dostupnou možnost, která uspokojí jeho potřebu.

Psychické potřeby jsou vyjadřovány prožíváním psychických stavů ajevů. Vychází zindividuálního prožívání avnímání světa, zpotřeby rozvíjení osobnosti. Řadíme sem potřeby duševní jistoty, vnitřní pohody, potřeby respektu, samostatnosti anezávislosti na druhých. Od zárodečného vývoje jedince až po jeho zánik se rozvíjí psychologické potřeby nezávisle na potřebách biologických, např. motiv hry.

Základní psychické potřeby byly Z. Matějčkem aJ. Langmeierem (1986) interpretovány spíše jako popudy kurčité aktivitě:

•Potřeba stimulace – je potřeba variabilních podnětů vdostatečné míře apo dostatečně dlouhou dobu. Takové podněty podporují psychickou aktivaci jedince azároveň mu slouží jako základní materiál kučení.

•Potřeba orientace, smysluplného učení – člověk potřebuje poznat pravidla, podle nichž funguje svět, ve kterém žije, ajimiž se řídí všichni ostatní. Dostatečná orientace zároveň uspokojuje potřebu jistoty abezpečí.

•Potřeba citové jistoty abezpečí – tu lze uspokojit prostřednictvím spolehlivého ajistého mezilidského vztahu. Osobní zkušenost mění základní postoj člověka ke světu ikosobě samotné (nejde jen ozískání pocitu aktuální jistoty, ale hlavně odosažení pocitu pozitivní naděje, tj. přesvědčení, že existuje možnost změny negativních zážitků).

•Potřeba seberealizace – ta vede za příznivých okolností kvytvoření uspokojivé osobní identity. Vtéto oblasti může jít ouspokojení vrůzných oblastech majících vliv na osobní hodnocení.

•Potřeba otevřené budoucnosti – je uspokojována alespoň přijatelnou perspektivou, která umožňuje potvrdit hodnotu, případně další možnost rozvoje vlastní existence ivbudoucnosti. Může přesahovat ivlastní život, např. identifikací spotomky. Vztah mezi primárními potřebami biologickými (fyziologickými) apsychologickými je dosti složitý. Psychologické potřeby se vyvíjejí na vrozeném základě, který zčásti tvoří fyziologické potřeby. Proto je možné některé znich považovat za jakési deriváty – odnože – fyziologických potřeb, např. erotická potřeba je derivátem sexuální potřeby (Sikorová, Zeleníková, 2012).

Jiné psychické potřeby se fylogeneticky vyvinuly proto, aby napomáhaly uspokojování primárních potřeb, ajsou tedy fyziologickým potřebám podřízeny, vontogenezi se však vyvíjejí nezávisle, např. potřeba hry (Říčan, 2007).

Sociální potřeby se odvíjejí od kulturního prostředí, ve kterém člověk žije. Jsou ovlivněny společností asociálním zázemím jedince. Nejvýznamnější je potřeba vlivu apřevahy nad ostatními lidmi, dále pokora vůči autoritě, touha po kontaktu slidmi, po komunikaci snimi, postavení jedince ve společnosti, potřeba uznání, jehož se nám dostává od ostatních jedinců, potřeba zdatnosti (výkonnosti) aschopnosti. Jedinci svyšším motivem výkonu bývají ctižádostiví, avšak zavrhují příliš snadné, nebo naopak příliš náročné úkoly ariskují jen málokdy. Naopak jedinci snižším motivem výkonu jsou schopni přijmout náročnější úkoly ariskovat.

Spirituální (duchovní) potřeby se propojují sduchovním směrem člověka; patří sem otázky lidského bytí či existence, otázky vztahující se ke smrti, strádání, potřeby náboženských zvyklostí, rituálů, potřeby volnosti aodpuštění. Jedná se odimenzi, kterou můžeme brát jako poháněcí energii vživotě člověka, jako energii, jež poskytuje životu smysl ajejímž jádrem je naděje (Tomagová et al., 2008).

Spirituální potřeby se výrazně liší od psychických potřeb, jde ohlubší aosobnější angažovanost ve sdílení pocitů spacientem na té nejhlubší úrovni. Spirituální potřeba je potřeba jedince udržovat, zvyšovat či napravovat své přesvědčení, víru ksplnění náboženských povinností nebo směřování života (Kozierová et al., 1995). Jisté duchovní potřeby jsou skryté ve všech náboženstvích: potřeba účelu asmyslu, potřeba lásky asounáležitosti, potřeba odpuštění apotřeba naděje. Duchovní potřeby vystupují do popředí především vobdobí vážné nemoci, vterminálním stadiu. Nemčeková (2000) uvádí následující klasifikaci duchovních potřeb:

•potřeba vztahu kabsolutnu;

•potřeba naděje;

•potřeba sebeúcty avědomí vlastní hodnoty adůstojnosti (potřeba pozitivního vztahu ksobě, důvěry ve vlastní schopnosti, založené na cílech, které dávají životu smysl);

•potřeba svobody;

•potřeba poznání;

•potřeba dobra (schopnost konat dobro, být dobrým, přijímat dobro);

•potřeba krásna (estetický vztah člověka ksvětu);

•potřeba lásky, přátelství, důvěry kjiným, porozumění.

Humánnost pramenící zvíry, naděje alásky je všeobecnou lidskou zkušeností apotřebou. Víra znamená hluboké přesvědčení osmysluplnosti vztahu kjinému aje spojena sdůvěrou. Naděje jako důvěra vbudoucí přesahuje přítomnost také prostřednictvím vztahu kjiným. Láska, která bývá důvěrou inadějí zároveň, je pravou lidskostí, protože se vztahuje krealitě přítomnosti, často zbavené iluzí aideálů (Nemčeková, 2000).

Psychologie náboženství aspirituality věnuje vposledních letech nebývalou pozornost fenoménu odpuštění. Patří sem přání získat odpuštění svých provinění od Boha nebo od lidí, neochota ineschopnost odpustit druhým isobě samému, vliv odpuštění na duševní pohodu odpouštějícího, proces adůsledky přijetí odpuštění kprojevu potlačovaných či vytěsňovaných pocitů křivdy (Říčan, Janošová, 2008, s. 108).

Uvedeny byly nejznámější pokusy otřídění potřeb, ve kterých šlo zejména oidentifikování nejtypičtějších motivů. Ukaždého jedince může samozřejmě docházet na základě specifické zkušenosti kutváření velmi specifických motivů, kindividuálnímu způsobu uspokojení ikspecifické hierarchii motivů (dlouhou dobu nebo itrvale dominantně může hierarchicky nižší potřeba zaujímat na žebříčku potřeb jedince místo nejvyšší). Maslowovu pyramidu potřeb je tedy nutné brát pouze jako jakousi schematizaci nejtypičtějších lidských potřeb.

1.3.2Klasifikace potřeb dle počtu osob, jichž se týkají

Individuální potřeby – potřeby člověka jako jednotlivce, potřeba splnit si své plány, potřeba osobního růstu, potřeba sebeuplatnění, seberealizace.

Kolektivní potřeby – týkají se větší skupiny lidí nebo celé společnosti (potřeba zdravotnické asociální péče, ochrany životního prostředí (Šamánková et al., 2011).

1.3.3Klasifikace potřeb dle obsahu

Materiální potřeby – vyjadřují požadavek mít věci ve svém vlastnictví aužívat je (dům, byt, auto, oblečení, ekonomické zabezpečení).

Nemateriální potřeby – jsou spojeny sduševní stránkou člověka, jeho ideály, osobní hierarchií hodnot (potřeba lásky, přátelství, osobní svobody, potřeba prožívat život vsouladu se svým svědomím) (Šamánková et al., 2011).

1.3.4Klasifikace potřeb dle vazby na ekonomiku

Ekonomické potřeby – veškeré potřeby uspokojované různými produkty hospodářské činnosti (potřeba mít značkové oblečení, potřeba mít auto, potřeba být adekvátně ekonomicky odměněn za vykonanou práci).

Neekonomické potřeby – potřeby bez vazby na produkty ekonomiky (potřeba plavat vmoři, mít dítě) (Šamánková et al., 2011).

1.3.5Klasifikace potřeb dle způsobu vyvolání

Hlavní potřeby – potřeby předcházející dalším potřebám (vlastnit loď za účelem uspokojení potřeby plavby na moři).

Doplňkové potřeby – potřeby podílející se na zlepšení uspokojování hlavních potřeb (být úspěšný vpráci) (Šamánková et al., 2011).

1.3.6Klasifikace potřeb dle naléhavosti

Nezbytné potřeby – potřeby zajišťující existenci (potřeby jídla, pití).

Zbytné potřeby – potřeby, bez nichž je možné se obejít (pěstovat aerobic, vlastnit bazén, mít značkové oblečení) (Šamánková et al., 2011).

1.3.7Klasifikace potřeb dle četnosti výskytu

Trvalé potřeby – objevují se denně (potřeba jídla, pití, odpočinku).

Občasné potřeby – vznikají sjistou pravidelností, např. vsouvislosti sročním obdobím (potřeba obdarovat blízké).

Výjimečné potřeby – vyskytují se nepravidelně (potřeba zajistit důstojnou oslavu svatby) (Šamánková et al., 2011).

1.3.8Klasifikace potřeb dle času

Současné potřeby – potřeby vztahující se kprožívání současnosti (založit rodinu, pěstovat koníčky).

Budoucí potřeby – potřeby spojené sočekávanou budoucností (úspěšné složení zkoušky) (Šamánková et al., 2011).

1.3.9Klasifikace potřeb dle důležitosti pro zachování života

Primární potřeby – biologické (fyziologické), přirozené. Bez naplnění těchto potřeb jedinec nemůže dlouho žít. Tyto potřeby motivují člověka ktomu, aby pečoval osvé tělo zhlediska fyziologického.

Sekundární potřeby – sociální, naučené, získané, kulturní. Základní společenské potřeby, kdy člověk potřebuje společnost druhých lidí, touží snimi komunikovat, uplatnit se ve společnosti (Šamánková et al., 2011).

1.3.10Klasifikace potřeb dle H. A. Murrayho

Henry Alexander Murray byl americký psycholog, autor teorie osobnosti, která je založena na domněnce, jejíž podstatou je to, že celek je vždy složený ztlaku apotřeby. Potřebu definuje jako něco, po čem lidská bytost touží aoco usiluje. Tlak definuje jako všechno to, co jedinec provádí na základě požadavků vycházejících zprostředí (Šamánková et al., 2011).

Murray uvedl do psychologie termín potřeby, který pak rozčlenil do čtyř skupin. Za prvé jsou to potřeby viscerogenní apsychogenní, které určujeme podle organických předpokladů. Za druhé to jsou potřeby kladné nebo záporné, které charakterizujeme vyrovnáním se surčitým případem či stavem nebo náklonností kurčitému případu či stavu. Za třetí jsou to potřeby zjevné askryté, tyto potřeby se projevují vchování nebo vpředstavách. Anakonec za čtvrté jsou to potřeby vědomé anevědomé (Sikorová, 2011).

1.3.11Klasifikace potřeb dle E. R. Hilgarda

Ernest R. Hilgard vytvořil klasifikaci psychogenních potřeb. Potřeby rozdělil do šesti oblastí:

•potřeby spojené sneživými objekty – získávání, uspořádání, konstrukce, podržení;

•potřeby vyjadřující ambice, dokonalost amoc – superiorita, nedotknutelnost, výkon, vyhnutí se ponižování, respekt, obrana, předvádění se, protipůsobení;

•potřeby projevování síly – dominance, napodobování, úcta, odpor, autonomie;

•potřeby uškodit jiným nebo sobě – agrese, vyhnutí se pohaně, pokoření;

•potřeby vztahující se klidským náklonnostem – přátelství, ošetřování, odvrácení se, závislost;

•sociální potřeby – hry, zábavy, vysvětlování aukazování, explorace (Sikorová, 2011).

1.3.12Klasifikace potřeb dle K. B. Madsena

K. B. Madsen byl dánský psycholog, který rozlišil:

•primární motivy – hlad, žízeň, příjem kyslíku, vyhýbání se tělesné hmotnosti, udržování tělesné teploty, odpočinek aspánek, aktivita, péče;

•sekundární motivy (společné všem lidem) – sociální kontakt, výkon, prestiž, vlastnictví;

•emocionální motivy – bezpečí (strach), agrese (hněv) (Sikorová, 2011).

1.3.13Klasifikace potřeb dle V. E. Frankla

Viktor Emanuel Frankl byl psychiatr žijící ve Vídni. Definoval člověka jako lidskou bytost, která hledá svůj smysl vživotě, atoto jednání je považováno za zcela zásadní motiv pro každého jedince. Existují tři východiska, jak může jedinec nalézt ve svém životě smysl, ato vutrpení, které může jedinec změnit ve svou morální výhru, dále při uskutečňování jím stanoveného činu, který je prováděn staktem vůči druhým lidem, anakonec prostřednictvím prožívání hodnot, kdy za nejvyšší hodnotu nebo zážitek je považována láska (Kalina, 2013).

1.3.14Klasifikace potřeb dle A. H. Maslowa

Nejznámějším rozdělením potřeb je hierarchické uspořádání potřeb podle amerického psychologa Abrahama Harolda Maslowa, který roku 1943 vytvořil rozšířenou teorii motivačního systému osobnosti zvanou hierarchická teorie potřeb. Hierarchií se rozumí pořadí prožívané naléhavosti potřeb. Jde opociťování potřeb, nikoli chování.

Maslow rozlišuje potřeby vývojově nižší, resp. základní (fyziologické), avývojově vyšší (potřeby růstu).

Kzákladním potřebám řadí Maslow potřeby fyziologické apotřeby bezpečí. Uvádí, že teprve později vontogenezi vznikají potřeby vyšší, kde se uplatňuje vazba jedince na sociální podmínky jeho fungování. Vývojově nejvyšší jsou potřeby růstu, poznání, harmonie, individuality, které tvoří komplex potřeb seberealizace (Sikorová, 2011).

1.4Maslowova pyramida potřeb

Maslowova pyramida potřeb je hierarchie lidských potřeb, kterou vroce 1943 definoval A. H. Maslow. Podle této teorie má člověk pět kategorií potřeb, uspořádaných od nejnižších po nejvyšší – společně pak tvoří jakousi pomyslnou pyramidu. Vošetřovatelské praxi používáme modifikovanou pyramidu, rozšířenou na sedm kategorií potřeb:

1.Fyziologické potřeby – potrava, nápoje, spánek, odpočinek, sex, střecha nad hlavou. Objevují se při porušení homeostázy avyjadřují potřeby organismu, slouží kpřežití člověka. Vsituaci, kdy jsou fyziologické potřeby aktuální, stávají se dominantními aovlivňují celkové jednání achování člověka. Říčan (2007) řadí ktěmto fyziologickým potřebám ipotřebu laktace.

2.Potřeby jistoty abezpečí – jde opotřeby vyhnout se nebezpečí aohrožení. Vyjadřují touhu po důvěře, spolehlivosti, stabilitě, osvobození od strachu aúzkosti, potřebu ekonomického zajištění. Objevuje se vždy vsituaci ztráty pocitu životní jistoty.

3.Potřeby sounáležitosti alásky – patří knim potřeba milovat abýt milován, potřeba náklonnosti, sounáležitosti, potřeba být sociálně začleněn.

4.Potřeby uznání asebeúcty – vystupují vsituacích ztráty respektu, kompetence, důvěry avyjadřují přání výkonu, důvěry anezávislosti na mínění druhých. Projevují se snahou získat ztracené sociální hodnoty. Patří sem také potřeby uznání avyjadřují touhu po respektu od druhých lidí, statusu nebo prestiže uvnitř sociální skupiny.

5.Potřeby kognitivní – projevují se jako potřeby poznávat arozumět, uspořádat.

6.Potřeby estetické – potřeby symetrie akrásy.

7.Potřeby seberealizace – vystupují jako tendence realizovat své schopnosti azáměry. Člověk chce být tím, kým podle svého mínění může být. Maslow došel knázoru, že lidé, kteří uspokojují své vyšší potřeby, bývají šťastnější, zdravější, spokojenější avýkonnější.

1.5Uspokojení potřeb

Uspokojení potřeby je jednání, které způsobuje uvolnění napětí vyvolaného potřebou. Maslow (1970), který zavedl koncept „potřeby růstu“ či seberealizace, rozlišuje především dva druhy uspokojení. Vývojově nižší potřeby, vyjadřující deficity vbiologické asociální dimenzi, jsou spojeny suspokojením, které je dáno jejich redukcí (hlad je redukován nasycením, potřeba jistoty získáním pocitu jistoty podle zdroje vzniklé nejistoty, např. onemocní-li jedinec amá-li obavy ze ztráty zaměstnání, má pocit nejistoty, který je motivující aje redukován při uzdravení). Vývojově nejvyšší potřeby vystupují, až když bylo dosaženo určité míry uspokojení potřeb vývojově nižších, zjednodušeně tedy vpodstatě až tehdy, když má jedinec dostatek jídla, střechu nad hlavou, dostatečný příjem peněz apocit, že ve svém okolí zažívá dostatek respektu aje někým milován, amají svůj zvláštní způsob uspokojení. Maslow hovoří vtomto smyslu ostavu, kdy jedinec zdravý, normálně šťastný nemá žádné alimentární nebo sexuální potřeby či potřeby jistoty, lásky, prestiže, sebeúcty kromě okamžiků rychle míjejícího nebezpečí. Maslow tím naznačuje, že člověk, je-li ve svých fyziologických azákladních sociálních potřebách uspokojován, je vpodstatě vtomto směru bez motivace avzniká podmínka pro vystoupení vývojově vyšších potřeb růstu, tj. sebezdokonalování, které se vyznačuje faktickou neukojitelností. Maslowova teorie uspokojení poukazuje na vztah mezi uspokojováním potřeb, resp. frustrací vdětství, autvářením charakteru jedince. Např. uspokojení dětské potřeby lásky vede později ke schopnosti nezávislé lásky, ke schopnosti milovat bez ztráty autonomie. Důsledkem frustrace potřeby je starostlivost, úzkostnost, bázlivost, napjatost anervozita. Uspokojující může být istoupající vzrušení, dokud je příjemné amá perspektivu uspokojení za určitých okolností (např. příprava oslav narozenin je pro dítě vzrušující asoučasně uspokojující, jelikož výzdoba, oblečení dítěte irodinných členů uspokojuje potřeby estetické, sociální iseberealizační, ato ivpřípadě, že dárky nesplňují očekávání dítěte) (Sikorová, Zeleníková, 2012).

Způsob uspokojování potřeb je ovlivněn řadou faktorů. Náleží knim:

•Individualita jedince – jedná se zejména oosobnostní charakteristiky jedince. Způsob prožívání anásledně uspokojování potřeb ovlivňuje temperament osobnosti, individuální zvláštnosti citů, jako je citová dráždivost, citová labilita, citová zralost apod., dále volní vlastnosti jedince adalší osobnostní charakteristiky.

•Kultura – vliv kultury se projevuje vtom, že příslušníkům vtiskuje vzorce uspokojování potřeb (např. způsob namlouvání), ivtom, že některé projevy potřeb potlačuje (např. agresivní chování ve společnosti) ajiné zdůrazňuje (potřeba výkonu).

1.6Neuspokojení potřeb