Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Martin Lukeš

Fotografujeme digitální bezzrcadlovkou

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401
jako svou 8288. publikaci

Odpovědná redaktorka Věra Slavíková
Sazba Eva Hradiláková
Fotografie na obálce: přední strana Martin Lukeš, přední klopa Jan Bucek, zadní klopa David Modřanský
Počet stran 300
První vydání, Praha 2022
Vytisklo TISK CENTRUM s.r.o., Moravany u Brna

© Grada Publishing, a.s., 2022
Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2022

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-4755-7 (ePub)
ISBN 978-80-271-4592-8 (pdf)
ISBN 978-80-271-1226-5 (print)

Poděkování za spolupráci patří všem autorům obrazového materiálu, které spojuje veliká vášeň a láska k fotografii.

Jan Bucek, Stanislav Duben, Petr Frýba, Matúš Gajdoš, Petr Hingar, Michal Hurník,

Eliška Kadlecová, Adam Kahánek, Tom Kalous, Pavel Kříž, Michal Kubík, David Modřanský,

Daniel Pexa, Adam Plavec, Pavel Pližingr, Jan Stria, Jan Tichý, Dominik Veringer, Hanna Wimmer

Technická část

Možná máte z digitální bezzrcadlovky obavy, ale můžeme vás uklidnit, s takovým fotoaparátem pořídí úchvatné snímky úplně každý. Jen je potřeba zvládnout expozici, ostření, vyvážení bílé barvy a správně používat doplňky, jako jsou objektivy, blesk a stativ. A právě tomu se věnuje první část této knihy.

© Jan Bucek

1 Úvod do světa bezzrcadlovek

Dost možná jste se rozhodli posunout své fotografické dovednosti a přešli jste z focení mobilním telefonem nebo nějakým kapesním kompaktem na „dospělý“ fotoaparát. Pravděpodobně jste také nedávno vybalili z krabice svou první „nabušenou“ bezzrcadlovku a teď vlastně nevíte, jak a čím začít. Tolik tlačítek, funkcí a režimů, že vám z toho jde hlava kolem a máte pocit, jako kdyby vás posadili do kokpitu vesmírného raketoplánu…

Set bezzrcadlovky se základními objektivy

Pak je kniha, kterou právě držíte v ruce, skutečnou trefou do černého. Velmi srozumitelnou formou vás seznámím se vším, co by měl vědět každý fotograf, bez ohledu na to, zda se chce věnovat rodinné a hobby fotografii, nebo nějakým komerčním či uměleckým žánrům. V jednotlivých kapitolách se dozvíte, jak funguje fotoaparát, co je to expoziční trojúhelník, jak správně ostřit a měřit expozici, jak používat stativ a blesk, jak si poradit s focením při špatném světle, ale také jak fotit pohyb nebo statickou fotografii.

V druhé části knihy půjdeme o něco víc do hloubky jednotlivých žánrů a povíme si něco o tom, co jsou to základní výrazové prostředky, jak na vyváženou kompozici, jak správně fotografovat krajinu, pohyb, statické scény, noční záběry, ale také architekturu, portrét nebo ve studiu se zábleskovým světlem.

Možná vás v tuto chvíli napadne, jak se tolik informací a tolik rozličných žánrů vejde do jedné, ne zrovna velkoformátové knihy. Odpověď je celkem jednoduchá. Ne nadarmo se říká, že všechno souvisí se vším, a v oboru fotografie to platí dvojnásob. Mnoho zmiňovaných žánrů se totiž navzájem prolíná, ač vám na první pohled může připadat, že jsou úplně odlišné. Tato kniha vám proto nabídne nejen spoustu rad, tipů a triků, ale navíc vám ukáže bezpočet zkratek, oslích můstků a vyšlapaných cestiček. To vám ušetří nejen čas, ale především hodně nepovedených snímků, které by jinak skončily v koši, přesněji řečeno stisknutím tlačítka DELETE.

Na druhou stranu z vás tato kniha – ani žádná jiná – neudělá profesionálního fotografa. Stále je to jen a jen teorie, byť prověřená praxí. Dám sice ruku do ohně, že vše, co si zde přečtete, tak funguje, ale pořád jde o zkušenosti někoho jiného. K tomu, abyste dokázali vyfotografovat opravdu dobrý snímek, si tou praxí musíte projít sami. Stejně jako v každém jiném odvětví platí i ve fotografii, že jenom trénink z vás udělá opravdového mistra. A jaké mety v tomto krásném oboru dosáhnete, bude jen a jen na vás.

Pokud vás fotografování opravdu baví a chcete se někam posunout, dám vám hned zkraje jednu dobrou radu. Nečtěte knihu v kuse a ve spěchu. Z vlastní zkušenosti vím, že je mnohem lepší, když na čtení budete mít klid a každou kapitolu a pasáž si přečtete důkladně. A vůbec nejlepší je, když po jejím nastudování odložíte knížku, vezmete do ruky fotoaparát a danou funkci nebo konkrétní postup si obratem vyzkoušíte. Je klidně možné, že s výsledkem nebudete hned spokojeni a ne vše se povede napoprvé. Nemá smysl se těmito prvotními neúspěchy nechat odradit. Nejlepší v takovém případě je rozklíčovat, kde se stala chyba, co je její příčinou, a zkusit se zamyslet, jak se jí příště vyvarovat.

Věřte, že tak si vše mnohem lépe zapamatujete a budete si na tyto chyby dávat větší pozor. A když jednotlivá cvičení budete opakovat a trénovat stále dokola v různém prostředí a v různých situacích, dřív nebo později celý proces zautomatizujete, dostane se vám do krve a stane se rutinou. Vy pak přestanete myslet na fotoaparát, jeho nastavení, megapixely, RAWy, stabilizátory, ohniska objektivu… a konečně se začnete soustředit na to, co fotografuje a hlavně proč. A v tu chvíli máte vyhráno. Fotografie totiž nevzniká ve fotoaparátu, jak se mnozí mylně domnívají, ale v hlavě fotografa. Fotoaparát tedy není nic jiného než nástroj, kterým můžete danou myšlenku a vizi zhmotnit.

Možná se vám to bude zdát trochu nadnesené, ale k vytvoření fotografie vůbec nepotřebujete fotoaparát. K pořízení fotografického záznamu dokonce není potřeba ani objektiv. To vše jsou totiž jen prostředky, které nám samotný záznam ulehčují a zlepšují jeho kvalitu. Bez čeho se ale neobejdete, jsou vaše oči, kterými obraz vidíte, mozek, který následně tento vjem zpracuje, a světlo, jehož prostřednictvím danou vizi dokážete zachytit, uchovat a zprostředkovat – ať už sobě, nebo ostatním.

K tomu, abyste se stali skutečně dobrým fotografem, potřebujete především začít vidět a vnímat jako fotograf a také jako fotograf přemýšlet. A to je alfa i omega úspěchu na vaší nekonečné cestě za dokonalou fotografií.

1.1 Jak funguje fotoaparát

Prameny se v tomto směru trochu rozcházejí, ale pokud budeme vycházet z nejstarší, veřejnosti známé dochované fotografie, tak oslaví v roce 2025 již 200 let od svého vzniku. Autorem těchto nejstarších záběrů je francouzský inženýr, fyzik a vynálezce Joseph Nicéphore Niépce. A ač se to zdá neuvěřitelné, princip celého procesu vzniku fotografie se za tu dobu nezměnil. Dřevěné světlotěsné boxy dnes nahradily sofistikované digitální fotoaparáty. Místo primitivních optických soustav používáme špičkové objektivy s ohromným výběrem rozsahu ohnisek i světelností a kazety se světlocitlivou vrstvou i pozdější celuloidové svitky kinofilmu dnes zastoupily moderní obrazové senzory a velkokapacitní paměťové karty.

Hlavní komponent, který se po celých 200 let vůbec nezměnil, je však světlo samotné. Světlo, bez nějž by žádná fotografie nikdy nevznikla a které dalo samotný název tomuto krásnému a vznešenému vynálezu. Výraz fotografie je totiž spojením řeckých slov fós a grafis, což znamená světlo a hrot štětce, tedy volně přeloženo „kreslení světlem“.

Schéma DSLR a bezzrcadlovky

A jakou roli hraje světlo při vzniku fotografie? Ze všeho nejdříve dopadne na povrch fotografované scény, od ní se odrazí a projde objektivem do samotného přístroje. V něm se nachází plocha citlivého materiálu, na kterou se promítaný obraz přenese, zachytí, jednoduše řečeno obtiskne. Dříve bylo potřeba tento obraz dále zpracovat a nějakým způsobem vyvolat. Dnes se uloží na datový nosič, nejčastěji paměťovou kartu, v podobě datového souboru. Ten můžete následně zkopírovat nebo přenést na jiné, větší datové uložiště, třeba harddisk nebo nějaký cloud. Takto uchované fotografie si lze prohlédnout prostřednictvím displeje nebo monitoru, ale můžeme je také okamžitě vytisknout nebo pomocí internetu rozeslat do všech koutů světa. A to vše během několika sekund. V tomto směru se celý proces velmi urychlil a zjednodušil, základní princip vzniku fotografie je však v podstatě stále stejný.

1.2 Fenomén zvaný bezzrcadlovka

Přestože nejnovější trendy nasvědčují tomu, že bezzrcadlovky na světovém trhu s fototechnikou přebírají otěže a pomalu ve svůj prospěch ukrajují čím dál větší díl oproti zaběhnutým digitálním zrcadlovkám, ze začátku to rozhodně neměly lehké. Není divu, když šlo o třídu fotoaparátů, která zprvu tradičním DSLR neměla čím konkurovat a když vlastně dodnes nebylo této kategorii dáno žádné důstojné pojmenování.

Přemýšleli jste někdy nad tím, jak vznešeně a honosně zní slovo „zrcadlovka“. To odkazuje na zrcátko, jež přenáší obraz z objektivu do hledáčku a které mimochodem nemá vůbec žádný vliv na kvalitu fotografie. I zavedená zkratka DSLR (Digital Single Lens Reflex) vznikla tak, že bylo k označení klasických analogových zrcadlovek SLR přidáno významné slovo DIGITAL. Digitální zrcadlovky tedy měly „něco navíc“.

Proti tomu tu máme až hanlivé označení MIRRORLESS, tedy „méně zrcadla“. Tento obecně zažitý výraz vlastně ani není pravdivý. Fotoaparát z uvedené kategorie totiž nemá „zrcátka méně“, protože ve skutečnosti nemá žádné. Odtud český pojem bezzrcadlovka. To ale také nezní moc pěkně. Vyjadřuje to v podstatě, že jde o něco bez něčeho, přesněji přístroj, který snad postrádá něco zásadního, jako kdyby ani nešlo o plnohodnotný fotoaparát. Věřím tomu, že z čistě psychologického hlediska to, že bezzrcadlovky dodnes nemají žádné důstojné označení, může stále odradit potenciální zákazníky od případné koupě nebo od přechodu ze zrcadlovky.

Ostatně i další názvy, kterými jsou nebo byly bezzrcadlovky označovány, nezní o moc přesněji ani důstojněji. Nakonec, posuďte sami.

CSC – touto zkratkou, která znamená COMPACT SYSTEM CAMERA, označují daný segment mnozí výrobci i prodejci fotoaparátů. Ve své podstatě ale vůbec není pravdivá. Bezzrcadlovky už dávno nejsou tak kompaktní a v některých případech dosahují velikosti zrcadlovek, ba ji i převyšují. Navíc kompaktní systémový fotoaparát je i klasický kompakt bez výměnného objektivu, k němuž jde připojit například blesk, předsádky, filtry nebo další příslušenství, které je součástí nějakého systému dané značky.

MILC – název, který se moc neujal, pravděpodobně pro svou krkolomnost. Pro představu zkuste vyslovit MIRRORLESS INTERCHANGEABLE LENS CAMERA. V překladu „méně zrcátkový fotoaparát s mezivýměnným objektivem“. Hrůza, co?

Obrazová kvalita bezzrcadlovek je srovnatelná s DSLR [MH]

čas: 1/500 s,
clona: F1.8,
citlivost: ISO 100,
ohnisko: 135 mm

DSLM – další zkratka která upadla v zapomnění, ale aspoň se snažila navázat na zaběhlé označení zrcadlovek (DSLR). V překladu to znamená DIGITAL SINGLE LENS MIRRORLESS. Ve finále to ale také nedává smysl, protože kinofilmové zrcadlovky se dělily na jednooké a dvouoké, kdežto bezzrcadlovky pravděpodobně nikdy dvouoké nebudou. Proto není důvod nazývat je „digitální jednoobjektivové ménězrcadlovky“.

EVF – občas se objevilo i toto označení, které znamená ELECTRONIC VIEW FINDER, tedy „elektronický hledáček“. Tato zkratka ale byla zaběhlá spíše pro kompaktní fotoaparáty a ultrazoomy s tímto typem hledáčku a u bezzrcadlovek rovněž nedává smysl. Existuje totiž mnoho modelů, na kterých žádný hledáček nenajdete a fotografuje se výhradně přes zadní displej.

SLT – v tomto případě šlo o modelovou řadu hybridních fotoaparátů Sony, které byly něco mezi zrcadlovkou a bezzrcadlovkou. Přístroj byl sice vybaven zrcátkem, ale to se při fotografování nesklápělo. Bylo totiž polopropustné a část světla odráželo na senzor automatického ostření jako u klasických DSLR a část šla rovnou na snímač. Odtud světlo putovalo do elektronického hledáčku. Zkratka SLT odkazuje právě na polopropustné – jednoduše řečeno průsvitné – zrcátko. Ve skutečnosti jde o další trochu nesmyslný pojem SINGLE LENS TRANSLUCENT. To v překladu znamená „jednoobjektivový průsvitný“, ale japonským básníkům z názvu vypadlo zásadní slovo zrcátko, takže si lajk může představit cokoli, například průsvitný fotoaparát.

E.V.I.L. – asi nejbizarnější označení, které se u bezzrcadlovek v jejich počátcích objevilo, znamenalo ELECTRONIC VIEWFINDER INTERCHANGEABLE LENS. Přeloženo – „elektronický hledáček, výměnný objektiv“. Když pominu to, co už tu jednou zaznělo, že ne všechny bezzrcadlovky disponují hledáčkem, tak je asi největší průšvih samotná zkratka EVIL. V angličtině jde totiž o výraz pro „zlo“ nebo obecně něco zlého. Z marketingového hlediska bylo tedy toto označení velmi nešťastné. Nebo si snad dokážete představit, že si přijdete do obchodu pro jedno ZLO a dva objektivy?

První modely bezzrcadlovek

Epson RD-1 (2004) Leica M8 (2006)
Panasonic DMC-G1 (2008)

Ze všech těch zkratek a názvů je zřejmě bezzrcadlovka (mirrorless) asi tím nejmenší zlem, i když to na důstojnosti těmto fotoaparátům moc nepřidalo. A snad i o to víc si bezzrcadlovky chtěly vydobýt své místo na slunci a v současné době směle konkurují zavedeným zrcadlovkám. Na druhou stranu pokrok nelze zastavit, a tak jako si před 20 lety nikdo nedokázal představit, že by digitální fotoaparáty vytlačily a vlastně i pohřbily klasickou kinofilmovou techniku, tak asi ještě před pár lety nikdo nepředpokládal, že jednou možná dojde na „kdo s koho“ i mezi bezzrcadlovkami a zrcadlovkami. Jak tento boj nakonec dopadne, ukáže čas.

1.3 Bezzrcadlovky vs. zrcadlovky (DSLR)

Rozhodně nepatřím mezi fanoušky žabomyších válek, proto se také nerad pouštím do debaty, zda je lepší ta, či ona značka nebo ten který systém. Jsem v tomto směru spíše praktik, takže chápu, že každému může vyhovovat něco jiného. Navíc mi za posledních patnáct let prošly rukama v podstatě všechny pokročilejší fotoaparáty, které se na trhu objevily. Vím, že každý model má svá pro a proti, každá značka má své silné a slabé stránky a stejně tak každá technologie je v něčem pozadu a v něčem naopak vyniká. Nedá se tedy jednoznačně říci, který konkrétní model fotoaparátu je ten nejlepší. Kdyby tomu tak skutečně bylo, všechny ostatní produkty by zmizely z trhu a ostatní výrobci by zkrachovali. Logicky přece každý chce „to nejlepší“. Navíc je to vždy o tom, že každý má trochu jiné nároky a požadavky, a proto si vybere takový produkt, který mu vyhovuje nejvíce, ať už to je automobil, mobilní telefon, televizor, batoh, boty, tenisová raketa, nebo hodinky.

Proti běžnému spotřebnímu zboží je ale navíc fotoaparát nástrojem, který něco vytváří. Na konci celého procesu je pak produkt, jehož kvalita se dá svým způsobem měřit. A tím je výsledná fotografie. Upřímně ale musím říci, že přestože jsem v oboru přes sedmnáct let, posuzovat kvalitu fotoaparátu podle toho, jaký má obrazový výstup, je téměř nemožné. Hodnotit se totiž dá spousta parametrů, počínaje ostrostí, schopností zachytit jemné detaily přes barevné podání fotografie, její hloubku až po přenesení mikrokontrastu. Chcete-li ale hodnotit fotoaparát podle výstupní fotografie, pak nezapomeňte, že velký podíl na kvalitě má i objektiv a s tím jsou zase spojeny neduhy jako aberace, vinětace, neostrost v rozích nebo difrakce. Pak je tu další důležitý faktor a tím je odstup od šumu při vyšších citlivostech, který je pro někoho velmi důležitý. Jenže pro někoho jiného je mnohem důležitější například hmotnost a velikost, odolnost, rychlost sekvenčního snímání, rozlišení fotografie nebo videa, případně to, jestli lze fotoaparát bezdrátově spojit s jiným zařízením.

Jednotka mechanického stabilizátoru snímače bezzrcadlovky

A tak může zkrátka každý fotoaparát vynikat v nějakém jiném parametru nebo funkci. A velmi podobné je to, pokud se někdo rozhodne porovnávat, zda je lepší zrcadlovka, nebo bezzrcadlovka. Objektivně se proto nedá říci, zda je jedna technologie lepší než ta druhá.

1.4 Výhody zrcadlovek

Digitální zrcadlovka měla proti své mladší sestřičce největší výhodu v tom, že většina výrobců DSLR postavila svůj systém na něčem, co už existovalo desítky let. Tím něčím byl bajonet objektivu převzatý z kinofilmových fotoaparátů. Ten, kdo fotil dříve například na kinofilmovou zrcadlovku Canon, jednoho dne pouze vyměnil tělo fotoaparátu, koupil nový digitál, nasadil stávající objektivy a vesele fotil dál. Stejně tak tomu bylo u Nikonu, Pentaxu nebo fotoaparátů Leica.

Bezzrcátkový systém byl ale zpočátku postaven na novém bajonetu, a co si budeme povídat, vždy když přijde na trh nějaký nový trend, tak jednak není nejlevnější a pak nějakou chvíli trvá, než pokryje potřeby většiny spotřebitelů. Omezený výběr objektivů byl proto pro mnohé fotografy zásadní překážkou, která brzdila jejich přechod na bezzrcadlovku.

Porovnání bezzrcadlovky a zrcadlovky

Dnes už je ale u bezzrcadlovek standardem to, že buď lze použít i zrcadlovkové objektivy – ať už napřímo, nebo přes nějaký adaptér – anebo si za ty roky působení na trhu výrobci vytvořili tak široké portfolio objektivů a dalších doplňků, že uspokojí požadavky každého fotografa.

Bezzrcadlovky mají elegantní design a intuitivní ovládání [ML]

čas: 1/250 s
clona: F1.2
citlivost: ISO 400
ohnisko: 50 mm

Mezi další výhody tradičních zrcadlovek patří jejich ergonomie a ovládání. Většinou jde o masivní přístroje, které velmi dobře sedí v ruce a stejně tak dobře se obsluhují díky skvělému rozmístění ovládacích prvků. Většina prvních bezzrcadlovek se snažila konkurovat velikostí a hmotností a díky tomu jejich ergonomie i ovládací prvky trošku pokulhávaly. To se ale postupně velmi zlepšilo, a navíc na trhu dnes nalezneme jak titěrné zrcadlovky, tak i gigantické bezzrcadlovky.

Asi nejzásadnějším rozdílem, který může stále mluvit ve prospěch zrcadlovek, je optický hledáček. Díky němu se díváte na fotografovanou scénu přímo skrze objektiv, a to v reálném čase. I když u levnějších zrcadlovek nemusí mít hledáček 100% pokrytí nebo nepatří k největším a už vůbec ne k nejjasnějším, stále vidíte skutečný obraz v reálném čase, světle a bez jakéhokoli zpoždění nebo zkreslení.

Některé bezzrcadlovky nemají hledáček vůbec, takže není možné fotografovat jinak než přes displej, a pokud hledáček mají, tak je to v podstatě malý displej ohraničený rámečkem očnice. Elektronické hledáčky starších, případně levnějších modelů nedisponují vysokým rozlišením, a tak je patrný rastr, kvůli němuž se mohou ztrácet detaily.

Bezzrcadlovky mají uplatnění i při fotografování sportu [PF]

čas: 1/25 s
clona: F14
citlivost: ISO 50
ohnisko: 463 mm

I v tomto směru ale technologie značně pokročily a u některých současných bezzrcadlovek už ani nepoznáte, že se díváte na displej, a ne do skutečného optického hledáčku. Stejně tak výrobci zapracovali na obnovovací frekvenci hledáčků a jejich prodlevě, ale vzhledem k tomu, že obraz musí jít z objektivu na snímač přes procesor a až následně je promítnut do hledáčku, tak přece jenom nějakou drobnou mikroprodlevu proti zrcadlovce má. A to může hrát roli například při fotografování sportu, ptáků, divokých zvířat a dalších dynamických žánrů. To ale neznamená, že se bezzrcadlovkou nedá fotit pohyb. Existuje mnoho profesionálních fotografů, kteří přišli bezzrcadlovkám na chuť a mají i ve zmiňovaných žánrech světové úspěchy.

Elektronický hledáček s reálným náhledem expozice je velkou předností bezzrcadlovek

Jednou z posledních obecných výhod zrcadlovek je výdrž baterie. Tím, že vůbec nemusíte používat displej, a navíc mají zrcadlovky objemnější tělo, výkon baterie může být podstatně vyšší než u bezzrcadlovek. To samozřejmě nemusí být pravidlem, vždy je nutné porovnávat dva konkrétní modely. Z vlastní zkušenosti ale vím, že tam, kde se zrcadlovkou udělám například 1000 fotografií, s bezzrcadlovkou to bude kolem tří, maximálně šesti set, protože baterie musí neustále napájet hledáček nebo displej a ten zkrátka nějakou tu energii spapá.

1.5 Výhody bezzrcadlovek

To, že ve svém těle bezzrcadlovka nepotřebuje šachtu se zrcátkem, jako je tomu u DSLR, přináší jisté konstrukční výhody. Jednak je zadní optický člen objektivu blíže ke snímači a tělo může být méně hluboké, ale také lze zvětšit bajonet objektivu, což výrobcům přináší nové možnosti, co se vlastností optických soustav týče.

1.5.1 Velikost a hmotnost fotoaparátu

Ten, kdo tedy shání opravdu kompaktní a lehký fotoaparát, dá spíše přednost systému bez zrcátka. Některé bezzrcadlovky s menším snímačem totiž dosahují obdobných rozměrů jako kompakty bez výměnného objektivu. Naopak pokud pro někoho nehraje roli velikost, ale ostrost a obrazová kvalita obecně, může sáhnout po profesionální bezzrcadlovce s velkým snímačem, která může kvalitou obrazového výstupu díky novým typům objektivu dokonce převálcovat zrcadlovky.

Bezzrcadlovky jsou stále oblíbenější mezi cestovateli a krajináři [JB]

čas: 1/125 s
clona: F10
citlivost: ISO 100
ohnisko: 20 mm

1.5.2 Malé a lehké objektivy

A když už byla řeč o velikosti a váze, je nutné brát v potaz rozměry a hmotnost sestavy, tedy těla i objektivu. Ti, kdo fotí na velkou vzdálenost, například sport nebo zvířata, moc dobře vědí, že teleobjektiv s delším ohniskem se pořádně pronese a hmotnost optiky mnohdy převyšuje hmotnost samotného fotoaparátu.

Někteří výrobci proto mají ve svém portfoliu řešení v podobě malých bezzrcadlovek s o něco menším snímačem, než je běžný APS-C formát (asi 22 × 16 mm). Díky tomu mohou nabídnout také mnohonásobně menší a lehčí objektivy, jejichž optika nemusí vykreslovat tak velkou plochu snímače. Značnou výhodou menšího obrazového senzoru (Micro 4/3) je v tomto případě i tzv. crop faktor, tedy koeficient, kterým se násobí ohnisková vzdálenost. Jednoduše řečeno, když na fotoaparát s velkým snímačem (full-frame) potřebujete ohnisko 600 mm, musíte sáhnout po objektivu s touto ohniskovou vzdáleností. U fotoaparátu s menším APS-C snímačem vám ale stačí objektiv 400 mm, protože s crop faktorem 1,5× se dostanete na stejné přiblížení obrazu. U systému Micro 4/3 vám dokonce bude stačit malý, lehoučký a levný objektiv 300 mm, protože crop faktor 2× vás opticky posune na požadované ohnisko 600 mm.

Pro zajímavost: teleobjektivy pro full-frame DSLR s ohniskem 400 mm váží něco kolem 3,8 kg a měří asi 35 cm. Proti tomu objektiv 200 mm systému Micro 4/3, který má po přepočtu také 400 mm, váží pouze 1,25 kg a měří jen 17,4 cm. Zanedbatelný není ani rozdíl v ceně, kdy menší objektiv pořídíte přibližně za 78 000 Kč a u objektivu pro full-frame to může být i čtyřikrát více.

Značky jako Panasonic a Olympus proto vsadily na tyto přednosti spojené s rozměry a hmotností těla v kombinaci s velikostí, hmotností a cenou objektivu a nutno říci, že sklízejí úspěch.

1.5.3 Reálný obraz v hledáčku

Jedním z poměrně silných argumentů, proč zvolit při výběru fotoaparátu právě bezzrcadlovku, je možnost nastavení simulované expozice přímo na displeji nebo v hledáčku. Zrcadlovky tuto možnost nabízejí také, ale pouze na LCD v režimu živého náhledu (Live View). Navíc když fotografujete například venku a na displej svítí ostré sluneční světlo, moc toho nevidíte.

Hledáček bezzrcadlovky umí zobrazit veškeré informace jako zadní displej a to může být v některých případech ohromnou výhodou. Obraz, na nějž se v hledáčku nebo na zadním LCD díváte, je totiž zpracován snímačem a procesorem, a tak je v podstatě totožný s tím, jak bude vypadat výsledná fotografie. U zrcadlovky se díváte na živou scénu skrze hledáček, potažmo objektiv a to, jak dopadne výsledná fotografie, vidíte až po vyfocení. To už je ale leckdy pozdě.

K bezzrcadlovkám existuje bohatý výběr příslušenství

U bezzrcadlovky předem vidíte, jestli je snímek tmavý, nebo světlý, ale také zda nedošlo k nějakému posunu barev. Některé fotoaparáty dokonce umějí zobrazit přepaly v reálném čase a krom toho si můžete zapnout asistenta ostření, takže se vám zvýrazní zaostřená místa. Dokonce si můžete zvětšit konkrétní část scény, a tak vidíte mnohem lépe detaily, na které chcete zaostřit. Samozřejmostí je také možnost zobrazení kompletního menu v hledáčku, takže z něj při pokročilejším nastavení fotoaparátu vůbec nemusíte sundat oko.

Všechny tyto funkce jsou výhodou nejen pro začínající fotografy a vedou vás k tomu, že pokud nevidíte obraz v hledáčku tak, jak by měl vypadat, nemá cenu mačkat spoušť. Stále tak máte prostor k tomu, přenastavit některé hodnoty tak, aby se záběr povedl.

Nenajdete žánr, ve kterém by bezzrcadlovky nenašly uplatnění [PH]

čas: 1/1600 s
clona: F2.0
citlivost: ISO 100
ohnisko: 135 mm

Simulovaná expozice jde samozřejmě vypnout a vy díky tomu máte k dispozici stále čitelný obraz bez ohledu na světelné podmínky, ve kterých se zrovna pohybujete. To se hodí například při fotografování v ateliéru nebo při použití externích blesků.

1.5.4 Tichý režim elektronické závěrky

Od nepaměti se majitelé zrcadlovek perou s tím, že jsou jejich fotoaparáty poměrně hlučné, což je při focení některých žánrů velmi nepříjemné. Vezměte si například reportáže z koncertů vážné hudby, fotografování svatebních obřadů v kostele, divadelních představeních, záběry divoké zvěře v přirozeném prostředí, ale může jít i o běžné rodinné momentky. Cvakání závěrky a zrcátka fotoaparátu je mnohdy velmi rušivé, často netaktní a v některých případech můžete těmito zvuky vyplašit fotografovaný objekt. A pak máte po záběru.

Digitální bezzrcadlovky nabízejí řešení. Jednak nemají zrcátko, jež je asi v celém procesu expozice tou nejhlučnější součástkou. Většina z nich má ale navíc také tzv. tichý režim, při němž je vyřazena mechanická závěrka a zastupuje ji elektronická. Díky tomu fotoaparát nevydává během focení absolutně žádné zvuky, a můžete tak nacvakat třeba tisíc snímků, aniž byste jakkoli rušili nebo si toho někdo všiml. Elektronická závěrka nabízí mnoho dalších zajímavých možností, takže se jí budeme podrobněji věnovat v samostatné kapitole (4.1.2).

1.5.5 Kratší expoziční časy elektronické závěrky

Za zmínku stojí i další výhoda bezzrcadlovek, a to že elektronická závěrka nabízí podstatně kratší časy expozice než ta mechanická. Nejkratší čas je u většiny běžných zrcadlovek 1/4000 s a ty pokročilejší nabízejí i 1/8000 s. Fotoaparáty s elektronickou závěrkou umožňují expozici zkrátit až na 1/16 000 s, 1/32 000 s, nebo dokonce 1/64 000 s. To se dá využít nejen při fotografování pohybu, ale také tam, kde je extrémní množství světla a fotograf chce pracovat s nižším clonovým číslem pro dosažení menší hloubky ostrosti. Namátkou lze jmenovat například fotografování portrétů na otevřenou clonu s rozostřeným pozadím venku na ostrém slunci a stejně tak makra, nebo produktové fotografie (16.5.1).

1.5.6 Více zaostřovacích bodů po celé ploše snímače

Další devízou bezzrcátkového systému je počet zaostřovacích bodů a jejich pokrytí. Zrcadlovky mají obecně několik jednotek, maximálně desítek zaostřovacích bodů a ty jsou navíc soustředěny kolem středu hledáčku. Nelze je proto posunout až ke kraji. Proto se velmi často musí používat metoda namáčknutí spouště do poloviny (zaostření) a přenesení kompozice, po kterém teprve následuje domáčknutí spouště a samotná expozice.

Ostření na dotykovém displeji bezzrcadlovky

Bezzrcadlovky k ostření využívají samotný obrazový snímač a díky tomu mají i několik set AF bodů, které jsou navíc rozprostřeny skoro po celé ploše obrazového senzoru, a zaostřovací bod si tak lze posunout na jakoukoli část scény. To je k nezaplacení například při fotografování ze stativu, kdy máte aretovaný přístroj a nechcete neustále povolovat stativovou hlavu a při každém zaostření přenášet kompozici (5.2.3).

1.5.7 Hybridní AF pro video

U systému automatického ostření ještě chvilku zůstaneme. První bezzrcadlovky neměly tak rychlé ostření a samostatný AF senzor, který využívají DSLR, byl přece jen trochu rychlejší a přesnější. Nejnovější bezzrcadlovky s rychlostí ani přesností ostření problém rozhodně nemají, a co víc, v některých případech dokonce zrcadlovky předčí.

Systém ostření si navíc u bezzrcadlovek pochvalují nejen fotografové, ale čím dál častěji také kameramani a videomakeři, kteří požadují jak rychlost a přesnost autofokusu, tak i jeho plynulý posun a tichý chod. Nikdo nechce ve videu poslouchat nějaké vrčení a skřípání motorku. Důležitým předpokladem ale je použití příslušného objektivu, který výhody hybridního autofokusu podporuje.

Bezzrcadlovka v rukách videokameramana [ML]

čas: 1/100 s
clona: F2.0
citlivost: ISO 1400
ohnisko: 35 mm

Pokročilé ostření na oko člověka i zvířete [MH]

čas: 1/1000 s
clona: F2.8
citlivost: ISO 1250
ohnisko: 200 mm

1.5.8 Pokročilý systém ostření Eye AF

Ostřicí systémy bezzrcadlovek však umějí daleko víc. Dnes už je samozřejmostí ostření s automatickým rozpoznáváním obličeje, kdy fotoaparát detekuje tváře fotografovaných osob, ty následně sleduje a automaticky na ně přeostřuje. Současné bezzrcadlovky ale dokážou zaostřit ještě precizněji s tím, že dokonce lokalizují oko dané osoby. Nejnovějším hitem je pak automatické ostření s detekcí očí různých zvířat (5.3.4).

1.5.9 Video s vysokým rozlišením

Když už byla řeč o videu, asi by bylo fér říci, že nejen pro již zmiňované přednosti dobyly bezzrcadlovky svět amatérského a v některých případech i komerčního filmování. Zrcadlovky sice záznam videa nabízejí také, ale v optickém hledáčku není během nahrávání nic vidět a na displeji při ostrém slunci v podstatě také ne.

Bezzrcadlovky s elektronickým hledáčkem mají proti tomu velmi podobné možnosti jako profesionální kamery. Ba co víc, mnohdy mají stejně velký, nebo dokonce větší snímač než ty nejdražší kamery v ceně mnoha set tisíc. A nezapomínejme na to podstatné: žádná amatérská kamera nemá možnost měnit objektivy. A i kdyby měla, tak filmové objektivy dosahují astronomických částek. Na bezzrcadlovku jde nasadit klasický „foto“ objektiv s velmi podobnými vlastnostmi, jako mají ty filmové, a tak dnes i náctiletí filmaři díky bezzrcadlovkám disponují velmi výkonnou technikou, o jaké si před pár lety mohl nechat zdát leckterý ostřílený profesionál.

Bezzrcadlovka se stabilizátorem pro natáčení videa

Díky tomu, že bezzrcadlovky začaly stále více přesahovat hranice fotobranže a plnohodnotně zvládají také natáčení videa, se i samotní výrobci začali více soustředit na tuto cílovou skupinu zákazníků. Proto dnes na trhu nalezneme bezzrcadlovky s velkým rozlišením videa, vysokou rychlostí snímkování záznamu, ale i s tak pokročilými funkcemi, jako jsou například „flat profily“, které jsou připraveny pro následný postproces a zpracování videa. Výjimkou dnes nejsou ani nekomprimované formáty videa, dále možnost výstupu na externí uložiště, nebo dokonce aktivní chlazení snímače.

Jednoduše řečeno, bezzrcadlovky si postupně podmaňují nejen svět fotografie, ale také videa. Není proto divu, že vytlačují z trhu běžné rodinné videokamery a poloprofesionální kamery střední třídy. Stejně jako mobilní telefony vytlačily z trhu malé kapesní digitální kompakty a podobně DSLR předtím pohřbily éru, která patřila kinofilmu. A tak i těm nejzarytějším konzervativcům nezbývá než tuto kategorii fotoaparátu začít respektovat a pomalu se smiřovat s tím, že následující dekáda bude patřit právě tolik milovaným i nenáviděným bezzrcadlovkám. Inu pokrok nelze zastavit.

Na druhou stranu nic ze zmíněných výhod není důvodem hanit, nebo dokonce plivat na digitální zrcadlovky, které současným bezzrcadlovkám vyšlapaly hodně trnitou cestičku. Navíc už se na trhu objevují DSLR, které kombinují ty nejlepší vlastnosti obou kategorií fotoaparátů, a tak je dost možné, že se do budoucna dočkáme éry hybridních přístrojů. Nakonec proč ne, když to nám fotografům pomůže k lepšímu výsledkům.

Dvojitý procesor pro rychlejší zpracování dat profesionální bezzrcadlovky

Porovnání velikosti obrazových senzorů bezzrcadlovek

1.6 Obrazové senzory bezzrcadlovek

V dobách, kdy se na trhu objevily první bezzrcadlovky, neměl nikdo z výrobců ani z odborné veřejnosti tušení, jakým směrem se bude tato kategorie fototechniky ubírat. Našlo se dokonce mnoho skeptiků, kteří tvrdili, že jde o slepou vývojovou uličku, která skončí v propadlišti dějin.

Některé značky proto v počátcích vsázely především na velikost a hmotnost, čemuž tehdejší zrcadlovky nemohly konkurovat. A tak se začaly objevovat zcela nové systémy s menším snímačem a s malými, lehkými objektivy, které byly osazeny zcela novým bajonetem.

Různé formáty snímačů bezzrcadlovek

1.6.1 Formát a velikost snímače

Časem se ale ukázalo, že velikost pro koncové zákazníky není tím nejdůležitějším parametrem. Pro toho, kdo chtěl přejít z DSLR na bezzrcadlovku, bylo důležitější, aby mohl použít stávající objektivy. Navíc výrobci pochopili, že i pro ně je velmi náročné vyvíjet a vyrábět několik systémů zároveň s různě velkými senzory a s různým bajonetem objektivu, takže se v posledních pár letech situace trochu ustálila. Většina značek nakonec vsadila na osvědčené formáty a standardní velikost obrazových senzorů. Tabulka ukazuje, jaké formáty snímače aktuálně nabízejí ve svých bezzrcadlovkách současní výrobci.

Střední formát

Bezzrcadlovky s největším snímačem dosahují nejvyšší kvality obrazového výstupu a často disponují extrémně vysokým rozlišením. Tyto modely má ve svém portfoliu jen několik málo značek a jejich hodnota se pohybuje v řádech stovek tisíc korun. Snímače středního formátu vyžadují navíc speciální objektivy, které vykreslí celou jeho plochu. Středoformátové přístroje se využívají především k reklamní a produktové fotografii, případně k dokumentaci a archivaci nebo v dalších žánrech, kde je potřeba vysoké rozlišení kvůli maximálním detailům a tiskovým reprodukcím.

Full-frame

Fotoaparáty z kategorie full-frame jsou pro většinu profesionálních i náročných hobby fotografů tou nejvyšší metou. Snímače o velikosti kinofilmového pole nabízejí výborný dynamický rozsah, velmi dobrý odstup od šumu při vysokých citlivostech a samozřejmě také perfektní kvalitu obrazového výstupu. Plnoformátovým snímačem jsou ale vybaveny pouze dražší modely bezzrcadlovek a hlouběji do kapsy musíte sáhnout i při nákupu objektivů.

APS-C

Patrně nejrozšířenější formát snímače u fotoaparátů s výměnným objektivem je APS-C, jehož velikost je zhruba polovina kinofilmového políčka. Tyto modely jsou cenově dostupné a existuje na ně velký výběr objektivů. Navíc na nich lze použít i optiku určenou primárně pro full-frame modely. Pracuje s nimi většina rodinných i hobby fotografů a v některých žánrech s nimi lze pořídit i profesionální výstup.

Bajonet objektivu a snímač bezzrcadlovky

Bezzrcadlovky s různým formátem snímače

střední formát
full-frame
APS-C
Micro 4/3
1"/CX

Micro 4/3

Modely s tímto snímačem vynikají především menšími rozměry a nízkou hmotností, a to jak samotného těla, tak i kompatibilních objektivů. Díky tomu jsou velmi populární mezi cestovateli, ale také u milovníků tzv. wildlife, tedy focení zvířat ve volné přírodě. Pro tento žánr se standardně používají poměrně velké a těžké objektivy s dlouhým ohniskem a právě formát Micro 4/3 dokázal smrsknout jak velikost, tak hmotnost a částečně i cenu této jinak monstrózní optiky. Celá pointa je v tom, že u menšího snímače nemusejí čočky objektivu vykreslovat tak velkou plochu a díky tomu mohou být menší a lehčí.

Formát 1"

U bezzrcadlovek jde v současné době o již nepoužívaný formát snímače, který ale lze najít v některých pokročilejších kompaktech bez výměnného objektivu. Starší bezzrcadlovky s tímto senzorem byly sice velmi malé a lehké, ale v konkurenci ostatních formátů tento snímač neobstál.

1.6.2 Jaký formát snímače zvolit

Bohužel nejde nějak paušálně říci, že by byl jeden formát snímače lepší než ten druhý. Obecně sice platí, že čím větší snímač, tím má v některých směrech lepší vlastnosti, ale to je mnohdy vykoupeno většími rozměry, vyšší hmotností a vyšší pořizovací cenou fotoaparátu i objektivů. Každý fotograf by proto měl pečlivě zvážit, k čemu bude primárně jeho fotoaparát sloužit, jak vysoké jsou jeho ambice a zda je větší formát skutečně tou správnou cestou. Současné bezzrcadlovky jsou totiž mnohdy tak naddimenzovány, že i ten nejmenší formát bude pravděpodobně brzdit jen málokoho. Navíc často nezáleží na tom, čím danou scénu vyfotografujete, ale mnohem důležitější je, jakou zvolíte perspektivu (12.7), kompozici a jaké nastavíte expoziční hodnoty (2). Navíc mějte na paměti, že velikost snímače fotoaparátu určuje tzv. crop faktor, což je násobek, jímž se následně přepočítává ohnisková vzdálenost objektivu (10.1.5).

Shrnutí

•Na výrobu bezzrcadlovek se v současné době zaměřuje více značek než na zrcadlovky.

•Bezzrcadlovky nemají optický průhledový hledáček jako DSLR, ale nahrazuje ho zadní displej nebo elektronický hledáček (EVF), což je v podstatě malý displej s velmi vysokým rozlišením.

•V elektronickém hledáčku lze ovládat všechny funkce a celé menu fotoaparátu.

•Elektronický hledáček umí zobrazit reálný náhled expozice, tedy to, jak bude fotografie vypadat, a to ještě před jejím vyfocením.

•Bezzrcadlovky mají k dispozici kromě mechanické také bezhlučnou elektronickou závěrku.

•Oproti zrcadlovkám mají bezzrcadlovky mnohem více ostřicích bodů, které pokrývají téměř celou plochu snímače.

•Mimoto disponují pokročilým systémem ostřením pro video a dalšími AF režimy, jako jsou automatické sledování obličeje nebo automatické ostření na oko člověka či zvířete.

•Některé modely bezzrcdlovek jsou díky menšímu formátu snímače velmi malé a lehké.

2 Expoziční trojúhelník – svatý grál fotografie

To, jak bude každá fotografie vypadat, ovlivňují primárně tři expoziční hodnoty: čas, clona acitlivost. Vpřeneseném významu jde osvatou trojici každého fotografa, které se říká expoziční trojúhelník. Ten je jakýmsi pomyslným grálem fotografie. Dalo by se říci, že ten, kdo rozluští jeho tajemství, umí fotografovat. Každý, kdo chce udělat dobrý záběr, by měl mít na paměti, že čas, clona acitlivost musejí být vurčité rovnováze. Jen tak jde na snímač (dříve na film) optimální množství světla afotografie není tmavá, tedy podexponovaná, nebo naopak světlá, přeexponovaná. Vdobách analogu byl nezbytnou součástí výbavy každého fotografa expozimetr. Tento přístroj dokázal přesně změřit hladinu světla ajen tak bylo možné rozklíčovat, vjakém poměru má být clona vůči délce expozice nebo čas oproti cloně. Citlivost dříve nebyla považována za expoziční hodnotu, protože nešla měnit. Byla totiž dána citlivostí filmu nebo jiného materiálu auváděla se vjednotkách ISO, ASA nebo DIN.

Expoziční trojúhelník

Vdigitální éře bezzrcadlovek už je to trochu jednodušší. Expozimetry jsou integrovány přímo ve fotoaparátu acitlivost lze zvolit před každou fotografií. Řada expozičních hodnot, tedy čas, clona au některých fotoaparátů icitlivost, se dá nastavit mnohem přesněji, ato po třetinkách. Fotoaparáty jsou také vybaveny poloautomatickými režimy preference času (S/Tv) apreference clony (A/Av), ve kterých nastavíte pouze jednu hlavní hodnotu adruhá se dopočítá sama na základě světla naměřeného integrovaným expozimetrem. To, co se dříve učili fotografové roky, dnes zvládne každý za pár minut.

Důležité je uvědomit si, že všechny tři hodnoty nějakým způsobem regulují světlo na fotografii, aupravíte-li jednu hodnotu, je nutné přizpůsobit ity další. Jinak bude fotografie moc tmavá nebo moc světlá. Když zkrátíte čas expozice například proto, aby snímek nebyl rozmazaný, dopadá světlo na snímač kratší dobu acelkově je ho tedy méně. Musíte tedy zároveň buď otevřít clonu apustit světlo větším otvorem, čímž se jeho hladina srovná, nebo zvýšit citlivost. Když zacloníte objektiv, čímž zmenšíte otvor clony pro větší hloubku ostrosti, musíte naopak prodloužit čas expozice nebo opět zvýšit citlivost. Neustále je to tedy otom, vyrovnávat hladinu světla pomocí jedné nebo dvou hodnot vůči třetí. Vmanuálním režimu (M) to dělá fotograf ručně. Vpoloautomatických programech spreferencí času nebo clony, mu stím pomáhá fotoaparát. Pro toho, kdo by si nemohl zapamatovat, jak se který režim označuje, tak je to vždy poslední písmeno daného slovíčka, tedy čaS aclonA.

2.1 Expoziční čas

Expoziční čas, doba expozice, nebo chcete-li, doba osvitu je časový úsek, během kterého dopadá světlo na snímač. Ustandardních fotoaparátů lze nastavit hodnoty 30 sekund (30"), což je nejdelší čas, až jednu čtyřtisícinu vteřiny (1/4000 s). Některé přístroje mají rozsah větší, ato až 900–1/8000 s. Modely selektronickou závěrkou umějí ještě kratší časy, ato 1/16 000 s, 1/32 000 s, nebo dokonce 1/64 000 s.

Obecně se dá říci, že čas expozice nastavujete tehdy, pokud fotografujete nějaký pohyb, který chcete na snímku zohlednit. Méně zkušení uživatelé mohou využít předvolbu času (S/Tv) aclonu si nechají dopočítat automaticky. Zkušenější uživatelé si většinou vše nastaví sami vmanuálním režimu (M).

2.1.1 Krátké časy

Většina běžných fotografických situací je postavena na tom, že fotograf chce zachytit nějaký okamžik, av případě, že se jedná opohyb, tak se ho obvykle snaží zmrazit. Samozřejmě existují iopačné případy, kdy chce na fotografii zachytit určitou dráhu pohybu nebo pohyb jednoduše přiznat. Obvyklejší je ale první varianta, zvláště urodinné fotografie. Nikdo nechce mít na fotce místo dítěte nebo pejska rozmáznutou šmouhu. Pokud tedy zrovna nepatříte mezi milovníky abstraktního umění.

Expoziční hodnoty na displeji fotoaparátu

Ktomu, aby se objekt vpohybu na fotografii zastavil, jsou potřeba dvě věci. Jednak krátký čas expozice ataké dostatek světla. Když bude čas delší, než je třeba, bude výsledná fotografie rozmazaná, při nedostatku světla bude pro změnu tmavá nebo úplně černá. Ztoho tedy vyplývá, že úplně nejhůř se fotografuje pohyb vhorších světelných podmínkách. Typickým příkladem jsou koncerty, divadelní ajiná kulturní představení, halový sport, ale třeba idětské besídky nebo rodinné oslavy vinteriéru.

Začněme ale od začátku. Bavíme-li se oběžné rychlosti pohybu, můžete si zapamatovat hraniční hodnotu, kterou je jedna setina. Expoziční čas se značí zlomkem aje vidět vhledáčku ina displeji. Tedy 1/100 s. Bohužel ne každý hledáček adisplej umí zobrazovat zlomky, proto je dost možné, že se vám na fotoaparátu bude ukazovat pouze číslovka 100. Jedničku alomítko si vtakovém případě musíte domyslet, ale stále jde ohodnotu 1/100 s. Tento čas dokáže zmrazit pomalejší pohyb, tedy ne moc rychlé objekty. Na zmrazení pohybu lezoucího šneka nebo želvy by možná stačil ipomalejší čas expozice, ale to nejsou zrovna obvyklé záběry. Odrazte se tedy od času 1/100 s. Ztoho jednoduše vyplývá, že čím rychlejší pohyb budete fotografovat, tím kratší čas expozice musíte použít.

Pohyb zmrazený krátkým časem [MH]

čas: 1/1000 s
clona: F1.8
citlivost: ISO 1000
ohnisko: 135 mm

Například na vyfocení babičky, která sedí vkřesle aplete ponožky, bude stačit plus minus 1/100 s, na malé dítě, které běhá po hřišti, už bude lepší 1/250 s, na gymnastku ve výskoku to bude minimálně 1/500 s, letícího ptáka zmrazí zhruba 1/1000 sa na závody formule 1 focené teleobjektivem bude potřeba 1/2000 s. Většina fotoaparátů má ještě rezervu včasech 1/4000 s, případně 1/8000 s, ale ty už se používají málokdy. Tyto časy zmrazí iten nejrychlejší pohyb, který si dokážete na fotografii představit. Apokud by vám ani to nestačilo, lze aktivovat elektronickou závěrku, jíž je vybavena většina bezzrcadlovek. Sní se dostanete na časy 1/8000–1/64 000 s.

Důležité je také uvědomit si, že nejde pouze osamotnou rychlost, ale také odetail, který fotografujete. Když budete chtít vyfotit pejska, jak běhá po louce, ale bude hodně daleko, takže bude na fotce malý, nepotřebujete tak krátký čas, protože nezachytíte detaily. Vokamžiku, kdy použijete teleobjektiv nebo budete fotografovat zblízka apřes celou fotografii bude detail vlajících uší, chloupků avyplazeného jazyka, musíte použít čas podstatně kratší. Jen tak budou všechny tyto detaily ostré.

Pohyb zastavený krátkým časem [ML]

čas: 1/1250 s,
clona: F8,
citlivost: ISO 3200,
ohnisko: 34 mm

Pohyb rozmáznutý dlouhým časem [ML]

čas: 0,4 s,
clona: F22,
citlivost: ISO 50,
ohnisko: 34 mm

Standardní řada expozičních časů mezi 1/100 sa 1/8000 sje poměrně dlouhá aspousta začínajících fotografů má mnohdy pocit, že než trefí ten správný, pejsek jim dávno uteče. Ideální tedy je vytvořit si jakési modelové situace ak nim pak přiřadit konkrétní rozsahy časů závěrky.

První znich jsou standardní rodinné snímky, kdy většinou nefotíte tak rychlý pohyb. Na ty se obvykle používají časy vrozmezí 1/100–1/320 s. To by mělo na zmrazení běžného pohybu kolem vás stačit.

Druhou kategorií jsou sportovní fotky. Zde se už fotografovaný objekt pohybuje podstatně rychleji avětšinou se používají časy kolem 1/320–1/1000 s.

Třetí skupina pak zahrnuje extrémní sporty, velmi rychlé pohyby nebo detaily pohybujících se objektů. Na ty musíte použít ty nejkratší časy expozice 1/1000–1/8000 s.

Berte prosím vpotaz to, že jde pouze ohrubérozdělení pohybu, atak ne vždy se trefíte snastavením času napoprvé. Vycházíme ale zurčité praxe avěřte, že většinou to bude fungovat. Hlavní je, že si těmito kategoriemi vymezíte časy, mezi kterými se budete pohybovat. Nastavení je tak rychlejší ahlavně přesnější. Pokud to nebude hned na první dobrou, tak druhé, maximálně třetí nastavení bude správné. Nemusíte tak zdlouhavě projíždět všechny časy, které fotoaparát nabízí.

Shrnutí

•Časy 1/100–1/8000 szmrazí pohyb na fotografii.

•Čím rychleji se objekt pohybuje ačím větší detail fotografujete, tím musí být čas kratší.

•Ke zmrazení pomalejších objektů se používají časy 1/100–1/320 s.

•Na rychlejší pohyb asport zvolte časy 1/320–1/1000 s.

•Fotografování extrémních sportů anejrychlejších pohybů vyžaduje časy 1/1000–1/8000 s.

Přiznání pohybu křídel [JS]

čas: 1/1250 s
clona: F7.1
citlivost: ISO 6400
ohnisko: 500 mm

2.1.2 Přiznaný pohyb

Při snaze naprosto zmrazit pohyb na fotografii nezapomeňte na jednu důležitou věc. Mnohdy jsou ostré itakové detaily, že fotografie vypadá až nepřirozeně. Někdy je tedy lepší část pohybu přiznat. Například uptáka vletu to mohou být lehce rozmáznuté konečky křídel, umotoristického sportu zase otáčející se kola atd. Snímek pak vypadá mnohem živěji aje vněm zachována určitá dynamika, což je pro diváka zajímavější.

2.1.3 Dlouhé časy

Zatím jsme se ale bavili pouze osituacích, kdy chcete pohyb na fotografii zmrazit. Někdy však může být pohybová neostrost záměrem. Typickými příklady jsou tekoucí voda, ohňostroje, dráhy světel projíždějících aut nebo pohyb hvězd na obloze. Na podobné záběry se nepoužívají časy krátké, ale naopak delší. Všeobecně se za delší časy expozice považují desetiny sekund, ale opravdu dlouhé časy jsou spíše vjednotkách až desítkách sekund. Osobně považuji za dlouhé časy ty, které už se dají jen velmi těžko udržet zruky, tedy asi kolem 1/15 sa delší. Ztoho vyplývá, že na hrátky sdlouhým časem budete nutně potřebovat stativ.

Švenk při focení pohybu [PF]

čas: 1/80 s
clona: F8
citlivost: ISO 100 ohnisko: 100 mm

Dlouhé expozice se bohužel nedají tak snadno zaškatulkovat jako ty krátké. Když například budete chtít vyfotit vnoci stopu světel projíždějícího auta, záleží na tom, jak dlouhou čáru chcete na fotografii vytvořit, ataké na tom, jak rychle auto jede. Jinou expozici použijete na mostě přes dálnici, kde auta jezdí rychlostí 130 km/h, apodstatně delší čas budete potřebovat ve městě na křižovatce, jíž auta projíždějí mnohem pomaleji.

Stejně tak pro líný potůček, který chcete rozmáznout, platí podstatně delší expozice než pro nějaký horský vodopád, kde voda teče velmi rychle. Proto je většinou nutné vyzkoušet různé délky expozice az nich se pak vybere ta, která vypadá nejzajímavěji. Samozřejmě za předpokladu, že se scéna opakuje, což zrovna utekoucí vody nebo nočního provozu není problém.

Shrnutí

2.1.4 Bezpečný čas pro fotografování zruky

Shrnutí

2.1.5 Bulb

2.2 Clona

2.2.1 Hloubka ostrosti

2.2.2 Světelné objektivy

2.2.3 Co ovlivňuje hloubku ostrosti

2.2.4 Hyperfokální vzdálenost

Shrnutí

2.3 Citlivost ISO

2.3.1 Nastavení citlivosti vprioritě času (S/Tv)

2.3.2 Nastavení citlivosti vprioritě clony (A/Av)

2.3.3 Nastavení citlivosti vmanuálním režimu (M)

2.3.4 Automatická citlivost (Auto ISO)

Shrnutí

2.3.5 Digitální obrazový šum

2.3.6 Jak se zbavit šumu

Shrnutí

2.4 Jak si poradit při nedostatku světla

2.4.1 Expoziční kompromisy

2.4.2 Prostředky, které posouvají hranice expozice

Shrnutí