Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Edice Finance pro každého

Mgr. Ing. Dominik Stroukal, Ph.D., Ing. Jan Skalický

Bitcoin a jiné kryptopeníze budoucnosti
3., rozšířené vydání

Vydala GRADA Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
tel.: 234 264 401, fax: 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 8057. publikaci

Redakce Ida Lozanová
Sazba Karel Novotný
Formát ePub Štěpán Böhm
Počet stran 294
Vytisklo Tisk Centrum s.r.o., Moravany
Třetí vydání, Praha 2021
Druhé vydání vyšlo v roce 2018
První vydání vyšlo v roce 2015 jako Bitcoin: Peníze budoucnosti

© GRADA Publishing, a.s., 2021

ISBN 978-80-271-4256-9 (ePub)
ISBN 978-80-271-4255-2 (pdf)
ISBN 978-80-271-1043-8 (print)

Velice silnou stránkou knihy je, že popisuje, informuje a vysvětluje. Své si v ní tudíž najdou všichni, kteří chtějí vědět, ne si jen apriorně o Bitcoinu něco myslet. To je velmi cenná vlastnost textu v časech, kdy kdekdo má na cokoli názor, ale neobtěžuje se jej podepřít jakýmikoli faktickými znalostmi. Takže silné doporučení všem zájemcům o kryptoměny zní: tuhle knihu si určitě pořiďte.

Ing. Mojmír Hampl, MSc., Ph.D.

viceguvernér, Česká národní banka

Kniha je skvělým úvodem do světa Bitcoinu a souvisejících technologií. Dávno předtím, než jejich význam začala chápat širší veřejnost, autoři knihy byli schopni vysvětlit základní ekonomické přednosti decentralizovaných peněz a objasnit, jaké je technologické pozadí tohoto průlomového objevu. Kniha navíc vysvětluje, co se děje, když se Bitcoin stává předmětem zájmu milionů lidí a investorů.

prof. Ing. Josef Šíma, Ph.D.

rektor, VŠ CEVRO Institut

Jak Bitcoin myšlenkově uchopit a kam jej zařadit? To je základní problém, který dnes vyvolává nápadné zmatení v médiích a mezi veřejností. Kniha Dominika Stroukala a Jana Skalického dává potřebnou odpověď – Bitcoin aspiruje na to být plnohodnotnou formou peněz, která v sobě kombinuje anonymitu hotovosti, pohodlnost elektronických peněz a neinflační povahu zlata. Zda už se v evoluci prosadí právě Bitcoin či jiná ze stovek kryptoměn, nemusí být rozhodující. Jako bankéři totiž nemusíme v Bitcoinu vidět jen spekulativní příležitost, ale také vstupní dveře do digitálního světa finančních inovací, který mnohým na první pohled může připadat jako bizarní svět za zrcadlem. Pak tato kniha může být klikou ke zmíněným dveřím.

Ing. Vlastimil Nešetřil, Ph.D.

výkonný ředitel, J&T Banka

Kniha je ideální pro první seznámení s Bitcoinem, neboť se dobře čte a je sympaticky útlá. Navzdory malému rozsahu pokrývá poměrně široký okruh témat, a kromě zájemců o kryptoměny ji doporučuji třeba i studentům ekonomie. Vysvětlivky technických detailů, kterými je kniha proložena, by si sice v publikaci pro začátečníka zasloužily větší prostor, jejich minimalistickou přesnost však ocení pokročilejší čtenáři.

Mgr. Vítězslav Línek, Ph.D.

matematik

Autoři jsou přední čeští odborníci na Bitcoin a kryptoměny obecně. Svou knihou se nesnaží lákat čtenáře k neuváženým investicím, ale pečlivě vysvětlovat samotnou technologii a její širší souvislosti.

Marek „Slush“ Palatinus

tvůrce první hardwarové peněženky Trezor, SatoshiLabs

Předmluvy

Předmluva ke třetímu vydání:
Díky Bitcoinu

Před šesti lety jsme po dokončení této knihy napsali, že by se měla dát číst i v roce 2021. „Pokud by to možné nebylo, byla by to ta nejlepší zpráva. Znamenalo by to totiž, že se Bitcoin změnil, že našel lepšího nástupce nebo že už by vše zde řečené bylo všeobecně známé,“ tvrdili jsme. A čas na třetí vydání skutečně nastal.

Je zrovna Velký pátek roku 2021, jsme uprostřed nouzového stavu a bitcoin se dnes několikrát přehoupl přes 60 tisíc dolarů za kus. Od 400 dolarů, které stál před šesti lety, ušel obrovský kus cesty a ten růst je zasloužený. Cena je ale pouze symptomem toho všeho, co se odehrává pod pokličkou. Je to pára nad hrncem, ve kterém se vaří něco kouzelného.

Bitcoin se změnil. To je ta nejlepší zpráva. Prožil si svou první hospodářskou krizi, našel řadu vyzyvatelů, dostal se na přední stránky novin a do ekonomického zpravodajství hned vedle kurzu eurodolaru. Tweetuje o něm Elon Musk, nejbohatší člověk na světě. A jeho Tesla ho nakupuje. Už se ho nebojí Visa ani PayPal, fandí mu některé banky. I politici.

Stále ale zůstal tím stejným Bitcoinem, kterého nikdy nebude více než necelých 21 milionů kusů. Tím Bitcoinem, který změní svět. K lepšímu.

I díky tomu jsme mohli jádro knihy ponechat jen s menšími aktualizacemi. Je to pořád náš starý dobrý Bitcoin a jeho kryptoměnoví kolegové. Nicméně změn bylo tolik, že jsme knihu mohli doplnit o desítky stran diskuzí, které v průběhu let vyvstaly a stále nejsou uzavřené. Přidat vysvětlení toho, jak fungují další zajímavé kryptoměny. A dopsat kapitolu o letech mezi druhým a třetím vydáním. Byly to nádherné tři roky. I díky Bitcoinu.

Dominik Stroukal
2. dubna 2021

Předmluva k druhému vydání:
Bitcoin už mění svět k lepšímu

Když jsme s Honzou v roce 2015 vydávali tuto knihu, napsal jsem do úvodu, že doufám, že se kniha bude dát číst i za šest let. Uběhly dva roky a už víme, že to není tak úplně pravda. A je to dobře. Bitcoin se změnil. Vyvinul se. Celý ekosystém se proměnil. Je jednodušší bitcoiny koupit, je mnohem jednodušší je ochránit. Je více možností, jak je utratit. Bitcoin pronikl do médií. Změnilo se toho neuvěřitelně moc. V roce 2015 dokonce neexistovala většina z dnes největších kryptoměn.

Když jsem psal předmluvu v prosinci 2015, stál jeden bitcoin 400 dolarů, na které se propadl z 1300 dolarů. I na cenovém dně jsme pevně věřili, že jsme teprve na začátku. Věděli jsme totiž, co vše tato technologie znamená a co může světu přinést. Právě teď při psaní koukám, jak se cena jednoho bitcoinu opírá o 16 000 dolarů. Měli jsme pravdu. Čtyřicetkrát tolik, za dva roky.

Byly to krásné dva roky.

I tuto knihu proměnily k lepšímu. Doplnili jsme text tak, aby odpovídal současnosti, kdekoliv to bylo jen možné. Vedle toho přibyly i některé celé kapitoly. V první části, která popisuje historii Bitcoinu, přibylo pár stran o letech 2016 a 2017. Druhá část, která je příručkou pro začátečníky, zůstaly kapitoly v původní podobě, byly pouze aktualizovány. V třetí části jsme doplnili několik aktuálních témat, která nově hýbala bitcoinovým světem. Největší změnou je pak celá velká kapitola o dalších kryptoměnách, které se Honza ujal s pečlivostí sobě vlastní. Přesvědčte se sami.

Změnilo se toho opravdu hodně. Ale evolučně, nikoliv revolučně. Bitcoin se vyvinul, zlepšil. Některé velké bitvy ho stále čekají, jiné už pomalu vyhrál. Pomalu se vyjasňují regulace, graduje debata o tom, jak zvýšit množství transakcí, které lze v síti uskutečnit, vznikají zajímavější alternativy. Stále více lidí bitcoiny přijímá a používá. Některým lidem doslova zachraňuje životy. Ale o tom všem se dočtete dále.

Dominik Stroukal
4. ledna 2018

Předmluva k prvnímu vydání:
Bitcoin není peněžní systém

Od té doby, co jsem začal psát o kryptoměnách, se má e-mailová schránka změnila na shromaždiště otázek o Bitcoinu. Naprosto to chápu, dokonce i pro mne zní stále tento nápad jako přitažený za vlasy – že jakýsi bezejmenný, kódem se ohánějící geek mohl nějak vynalézt novou měnu stvořenou z jedniček a nul, vypustit ji na otevřeném internetovém fóru a že (za pouhých pět let) mohla získat na trhu hodnotu téměř 10 miliard dolarů.

Co to celé znamená? Zabralo mi skutečně hodně času pochopit, jak spolu celá ta technologie souvisí a proč. K pochopení Bitcoinu je zapotřebí znalost peněžní teorie, open-source programování, distribuovaných sítí a kryptografie – a to je docela velké sousto. Tím se vysvětluje, proč jsou lidé tak zmatení a jak se mohl základem nového peněžního řádu stát protokol.

Avšak ve skutečnosti si nemyslím, že by za tím, proč mají i skutečně chytří lidé obtíže úspěch Bitcoinu pochopit, stál nedostatek technologických znalostí. Vodítkem může být e-mail, ve kterém se mne tazatel ptal, jak budou fungovat smlouvy a účetnictví, až bude jednou Bitcoin „zaveden jako měna“.

U výrazu „zaveden“ jsem se zarazil. Právě toto slovo je jádrem klamu, avšak opět zcela pochopitelného. Hayek v roce 1974 napsal, že vlády vlastní a řídí peněžní systémy po mnoho staletí – dokonce i v dávném starověku byly mince celé říše chápány jako zodpovědnost dané vlády. V 19. století se od všech vlád čekalo zavedení takového systému, který bude nejlépe splňovat potřeby populace.

Ve 20. století dovedla vláda tuto myšlenku mnohem dál. Nestačilo pouze to, že tiskla peníze, že dozírala na celý systém a že určovala, co je podstatou peněz. Nikoliv – použila ještě „vědu“ k nalezení optimálního tempa růstu tvorby peněz a ke kartelizaci celého bankovního systému, aby se ujistila, že to bude přesně tak, jak to být má. Na každý aspekt peněžního systému – a mluvíme o polovině veškerých ekonomických transakcí – bylo dohlíženo státem spojeným se soukromými partnery z průmyslu.

A takto to fungovalo po celá léta. Žádný dosud žijící člověk si nepamatuje doby, kdy ještě peníze existovaly v jakékoliv podobě mimo veřejnou správu. Ve výsledku všechny vlády na světě učinily z peněz socialisticky vlastněný statek. A co se nenadálo – peníze se staly nástrojem politiky a snížila se jejich kvalita, jelikož šlo jejich prostřednictvím zakoupit méně a méně zboží a služeb. V důsledku se staly hlavním prostředkem podpory růstu moci na úkor svobody.

Náhlý úkaz v podobě kryptoměn toto paradigma naprosto rozdrtil. „Satoshi Nakamoto“ se nikdy nikoho neptal, jestli může zveřejnit svůj na kódu založený model ideální měny, neposílal odborný článek do National Bureau of Economic Research, nesetkal se s ekonomy z Federálního rezervního systému, nevystupoval před senátním bankovním výborem ani si ho nevyslechl žádný člen vedení Fedu. Šel s tím rovnou na veřejnost.

Obešel celou mocenskou strukturu a umístil svůj model na distribuovanou síť. A přizval svět, aby se do jeho projektu zapojil. Jinými slovy, nenavrhl vůbec žádný systém, nejedná se o kompletní plán peněžní reformy. Takových jsme už viděli fůry – jen za posledních sto let se jich vynořily tisíce a tisíce. Žádný z nich k ničemu nevedl. Můžeme se bavit o peněžních pravidlech, reformách, auditech a fixních úrokových mírách od rána do večera, ale tady je smutná realita: vláda vlastní peníze a bude je využívat k tomu, aby sloužily jejím vlastním zájmům.

To je důvod, proč bylo potřeba naprosto jiného přístupu: svobodného trhu. Svobodný trh není systém, není to politika diktovaná někým konkrétním, není to něco, co zavedl Washington, neexistuje to v žádné legislativě, zákoně, návrhu zákona, regulaci nebo knize. Je to něco, co dostanete, když lidé jednají sami za sebe, naprosto bez centrální direktivy, se svým vlastním majetkem, v rámci spojení svých vlastních výtvorů a svých vlastních zájmů. Je to krása, která vyvstává z nepřítomnosti kontroly.

Zní to jako anarchie? Takto se to zdálo i Karlu Marxovi. Co nechápal, byl náhled liberální revoluce 18. století: společnost se může řídit sama a vytvořit vlastní nádherný řád bez jakéhokoliv centralizovaného dohledu. Bitcoin je paradigmatický příklad, byť jeden z milionů nyní vyrůstajících po celém světě.

Kdo mapuje tyto revoluční pokroky a promýšlí, jak je posunout ještě dále jako prostředek k dosažení větší svobody v našich vlastních životech, a tím pádem i ve společnosti jako celku? Liberty.me. Naším cílem je nabídnout všem úzkou spolupráci v rámci těchto úžasných turbulencí, které se právě teď odehrávají.

Jeffrey Tucker
Chief Liberty Officer, Liberty.me
3. ledna 2014

Úvod

Peníze budoucnosti

Vynález, který změní svět k lepšímu

V roce 2011 si ekonomové začali všímat zajímavé nové měny. Jeffrey Tucker o ní napsal v říjnu stejného roku na stránky mises.org kritický článek a zmínil se o tom na Facebooku.

Kladl si dobré otázky. Co je to Bitcoin? K čemu je dobrá virtuální měna? Navíc ničím nekrytá? Co z toho, když už jednu takovou máme? Zlato je odpověď. Dokonce i papírové peníze se dají použít do kamen, když je nejhůř, virtuální peníze se nutně vypaří a nezbude nic. Bitcoin je hra, podvod, pyramidové schéma. Kupte si popcorn a sledujte, jak se zhroutí.

Nic z toho není pravda.

Nic z toho není pravdě více vzdálené.

Nakonec to netrvalo dlouho a z Jeffreyho Tuckera se stal jeden z nejviditelnějších stoupenců Bitcoinu na světě. Ve svých přednáškách po celém světě vyvrací přesně to, co si sám kdysi myslel. Přijímá bitcoiny, platí bitcoiny, miluje Bitcoin. Dokonce je mu vyčítáno, že to s láskou k němu přehání.

Nedivím se mu.

Bitcoin [rejstřík]

decentralizovaná (P2P) síť v internetu, spravující historii platebních transakcí mezi svými uzly. Základní jednotkou transakce je bitcoin (BTC). Počet jednotek této „kryptoměny“ je omezen a nové vznikají procesem těžení (viz Těžba). Při těžbě dochází kromě generování nových bitcoinů rovněž k potvrzování vlastních transakcí – převodů jednotek mezi bitcoinovými adresami.

Fungování sítě je založeno na konsensu pravidel – informace od ostatních uzlů jsou akceptovány, pokud splňují všechna pravidla, která jsou očekávána. Tuto kontrolu provádí každý uzel samostatně – neexistuje žádná centrální autorita v superiorní roli. Všechny transakce spravované „účetní knihy“ (ledger) jsou uloženy v tzv. blockchainu, jehož data jsou k dispozici všem uzlům.

Když jsem právě od něj slyšel v roce 2011 o Bitcoinu poprvé, považoval jsem ho také za nesmyslnou hru. Peníze přece nelze naplánovat, učí nás ekonomové. Nejde je úspěšně centrálně řídit, musí se objevit, trvá to staletí a hodnota se ustavuje postupně, směnu po směně.

Dva roky nato už jsem stál před přeplněnou přednáškovou aulou na Vysoké škole ekonomické na přednášce Students For Liberty a vysvětloval, proč je Bitcoin vynález, který změní svět k lepšímu.

Léčba šokem

V roce 2013 už se Bitcoinu nedalo vyhnout. Byl všude. V novinách, v televizi, mluvili o něm všichni. Důvodem byl zejména masivní nárůst ceny, který je vidět na obrázku ukazujícím vývoj ceny Bitcoinu k americkému dolaru.

V době, kdy euro zažívalo jednu krizi za druhou, dávalo smysl hledat alternativu. Hledat peníze budoucnosti. Křehké politické peníze, ať už národní či nadnárodní, se začaly ve světle těchto krizí jevit jako rizikové. Poté, co se kvůli euru zmrazily peníze na kyperských účtech, už nikdo nepochyboval. Může se to stát komukoliv. Kdykoliv. Naštěstí na obzoru alternativa byla. Bitcoin.

Lidé se o něm chtěli dozvědět víc, nyní už v tom byla i finanční motivace, nikoliv jen zájem o technologii. Navíc, myšlenka, že lze vydělat během pár týdnů stovky až tisíce procent, je lákavá.

Ze skupinky jednotlivců, kteří o Bitcoinu věděli, se stala během krátkého období masa. Kdokoliv si o Bitcoinu začal zjišťovat více informací, mu postupně propadal. Do diskuzí a přednášek bylo nesmírně obtížné sehnat protistranu. Ten, kdo si Bitcoin vyzkoušel nebo o něm více četl, zjistil, že jde o elegantní a jednoduchý systém. IT odborníci žasli nad jeho kódem, ekonomové nad jeho ekonomickými vlastnostmi. Dohromady začali pořádat konference, psát články, knihy, vystupovat v médiích a šířit povědomí o alternativě. Logo s velkým, dvakrát přeškrtnutým B se objevilo na stovkách míst po světě.

Budoucnost je krásná

Od té doby se změnilo mnoho. Vývoj je ale stále stejný a stále jde kupředu. Čím dál více lidí Bitcoin používá, čím dál více ho zná, čím dál více ho obdivuje. Stále však přežívají mýty a pořád je složité se zorientovat, pokud chcete vědět více.

Proto vznikla tato kniha. Pokud víte, že Bitcoin existuje, ale máte otázky, potom jste na správném místě.

Je však obtížné psát knihu o něčem, co se mění každý den. Bitcoin je nový a je to živoucí ekosystém, kde dochází neustále k inovacím. Tato kniha pokrývá prvních 6 let od vzniku Bitcoinu až po konec roku 2015. Byla napsána tak, aby se dala číst i za dalších 6 let. Pokud by to možné nebylo, byla by to ta nejlepší zpráva. Znamenalo by to totiž, že se Bitcoin změnil, že našel lepšího nástupce nebo že už by vše zde řečené bylo všeobecně známé.

Budoucnost je nevyzpytatelná, ale už nyní víme, že bude lepší díky vynálezům minulosti. Za lepší současnost i budoucnost vděčíme nejen parnímu stroji a automobilu, ale i počítačům a internetu, o tom dnes pochybuje málokdo.

Bitcoin je další technologie, která změní budoucnost. A protože ji změní k lepšímu, můžeme se na budoucnost těšit. Budoucnost je krásná.

Dominik Stroukal
10. prosince 2015

Bitcoin: Příběh

2009: Genesis

Kdo je Satoshi Nakamoto?

Bitcoin je digitální P2P měna. Kryptoměna. Na rozdíl od současných peněz, jako jsou české koruny nebo americké dolary, nemá Bitcoin žádnou centrální autoritu, která by se za něj zaručovala nebo měla možnost „tisknout“ nové peníze. Mimo této vlastnosti jde však o peníze se všemi standardními charakteristikami dobrých peněz. A mnohem více.

P2P [rejstřík]

„peer-to-peer“ – označení typu počítačových sítí, kde všechny uzly jsou si rovnocenné a jednotliví klienti spolu komunikují přímo bez existence centrálního uzlu – serveru. Na rozdíl od asymetrického modelu klient-server, v P2P s rostoucím množstvím uživatelů roste i přenosová kapacita sítě. Nevýhodou symetrie P2P je naopak obtížnost počátečního navázání komunikace.

Bitcoin byl vytvořen v roce 2009 anonymním vývojářem pod pseudonymem Satoshi Nakamoto na základě průvodního článku, který publikoval v říjnu roku 2008. Na internetovém fóru sám tento fenomenální a tajemný zakladatel tvrdil, že na Bitcoinu pracoval již od roku 2007. Krátce po rozšíření Bitcoinu Nakamoto předal internetovou doménu bitcoin.org fanouškovi celého projektu a později hlavnímu vývojáři celého projektu Gavinu Andresenovi. Následně se úplně odmlčel a dodnes se neví, kdo se za tímto zvučným japonským jménem skrývá nebo skrýval. Přestože o sobě na internetu tvrdil, že mu tehdy bylo 34 a je Japonec, vzhledem k perfektní angličtině a úplné absenci jakéhokoliv japonského slova v komunikaci i samotném protokolu se spekuluje, že jde o někoho z anglicky mluvící země. Pravděpodobně nikoliv z USA, protože je v jeho textech několikrát špatně použit americký dialekt, a naopak používá dialekt Velké Británie.

Nakamoto patrně chtěl skrýt svoji identitu. Je dokonce možné, že ani nešlo o jednotlivce, ale o skupinu odborníků na informatiku, kryptografii a ekonomii. Je totiž velmi nepravděpodobné, že by dokázal během tak krátkého času s natolik sofistikovanou technologií přijít jeden samotný člověk.

Kdo je Nakamoto, zajímalo samozřejmě i novináře, a tak se ho vydali hledat. Japonci začali spekulovat o tom, že autorem je geniální matematik Shinichi Mochizuki. Magazín Fast Company hledal spojení mezi jistým patentem z oblasti kryptografie a průvodním článkem Nakamota. Neal King, Vladimir Oksman a Charles Bry v něm použili stejnou část věty a texty jsou si nápadně podobné. Navíc patent přihlásili 15. srpna 2008 a jen o tři dny později byla zaregistrována stránka bitcoin.org, ke které se hlásil Nakamoto. Všichni tři však explicitně toto spojení odmítli.

Kryptografie (Cryptography) [rejstřík]

matematická disciplína zabývající se šifrováním – převodem zpráv do/z utajené podoby, která je čitelná jen se znalostí šifrovacího klíče. Pokud klíč k dešifrování zprávy není stejný jako klíč k jejímu zašifrování (resp. pokud jsou tyto dvě informace oddělitelné), hovoříme o kryptografii asymetrické. Bitcoin využívá poznatků kryptografie ke svému bezpečnému fungování, a to zejm. hashovací funkce (viz Hash) a digitální podpis (viz Asymetrická kryptografie).

Týdeník New Yorker pátral tak dlouho, až se dostal k mladému irskému studentovi Trinity College v Dublinu jménem Michael Clear. Clear psal o P2P, v roce 2008 byl označen za nejlepšího studenta kryptografie na škole, vyznal se v ekonomii a byl zaměstnán irskými bankami, kterým měl pomoci vylepšit software na obchod s měnami. I ten však nakonec popřel, že by za Bitcoinem stál. Což samozřejmě nic neznamená. Naopak, podíváme-li se na problémy, které čekaly na zakladatele jiných alternativních měn, potom je to zcela pochopitelné.

Spekulace se začaly šířit. Za autory byli označeni i následní vývojáři Bitcoinu Hal Finney, Gavin Andresen, Jed McCaleb, zakladatel ilegálního tržiště Silk Road Ross Ulbricht, bezpečnostní analytik Dustin D. Trammell, a dokonce i americká vláda. Švýcar Stefan Thomas prozkoumal více než 500 příspěvků Satoshiho Nakamota na bitcoinovém fóru bitcointalk.org a ukázal, že pokud chodil spát v obvyklém čase, potom je pravděpodobné, že žil v oblasti s časovým posunem −5 nebo −6 hodin proti Greenwichskému času (tzn. GMT−5h/6h – např. východ a střed USA/Kanady).

V březnu 2014 se strhla mediální lavina, když časopis Newsweek našel Japonce žijícího v Kalifornii Doriana Nakamota, jenž se narodil pod jménem Satoshi Nakamoto. Nakamoto pracoval jako systémový inženýr pro finanční instituce a dle slov své dcery se považoval za libertariána. Konečné rozuzlení mělo přijít, když Dorian Nakamoto prohlásil za přítomnosti policie, že už se „tomu“ nevěnuje, že „to“ předal dalším lidem a už s „tím“ nemá nic společného. Od té doby před jeho domem stály zástupy novinářů prahnoucích po senzaci. Dorian Nakamoto však pravděpodobně skutečným Satoshim také není. V následných rozhovorech bylo zjevné, že o Bitcoinu neví a když mluvil o „tom“, měl na mysli jistý kontrakt pro armádu Spojených států. Díky Dorianovi se ale po letech probudil skutečný Satoshi a na svém internetovém profilu napsal od vzniku Bitcoinu první a jedinou větu: „Nejsem Dorian Nakamoto.“

Vedle těch, které za Nakamota považujeme my, se za něj začali i někteří sami označovat. Nejhlasitějším z nich byl australský podnikatel Craig Wright. V květnu 2016 to o sobě veřejně prohlásil, přestože nebyl schopen dodat jediný důkaz. Ten by byl snadný, stačilo by odeslat transakci z jedné z adres, o kterých víme stoprocentně, že jsou jeho. Důkazů by mohlo být mnohem více, ale žádný nedoložil. U většiny domnělých Nakamotů existuje pořád malá šance, že by jimi mohli být, jen to nechtějí přiznat. Craig Wright jím není. Přesto dodnes velká média po celém světě jeho velkohubé prohlášení považují za důkaz a ve svých zprávách rádi zmiňují, že je tvůrcem Bitcoinu.

Zatím nejpravděpodobnějším Satoshim Nakamotem je americký programátor maďarského původu Nick Szabo. Bloger Skye Grey pomocí stylometrie poukázal na používání obdobných slov v textech Szaba a Nakamota. Později se objevil Szabův dřívější článek o „bit gold“, časté používání pseudonymů a jeho vlastní výrok, že pouze on, Wei Dai a Hal Finney přemýšleli nad Bitcoinem, ještě než se na scéně objevil Nakamoto. Navíc mají stejná písmena v iniciálách a Nick Szabo je bezpochyby génius. I on však vše popřel.

Podstatné ale je, že znalost tvůrce Bitcoinu je pro samotné fungování měny úplně bezpředmětná. Je to zajímavá detektivka, ale nic víc. Přestože Satoshi Nakamoto, ať už je to kdokoliv, měnu vytvořil, nemá nad ní absolutně žádnou moc.

To je nesmírně důležitá a zásadní inovace. Už od začátků rozšiřování internetu existovaly tendence k vytvoření digitálních peněz. Kryptografové, ekonomové a podnikatelé se snažili přijít s životaschopným konceptem, ale jen minimum pokusů bylo alespoň trochu úspěšných. Hlavním problémem digitálních měn totiž byla možnost „dvojité útraty“ („double spend“). Pokud víme, že virtuální peníze jsou pouze digitální informací, potom by se mohlo stát, že by někdo duplikoval svůj peníz a zaplatil jím dvakrát.

Dvojitá útrata (Double Spend) [rejstřík]

typ útoku na bitcoinovou síť, kdy se útočník snaží použít stejné bitcoiny (přesněji týž výstup nějaké existující transakce) vícekrát (přesněji na vstupech více než jedné nové transakce). Tento útok se realizuje mnohem snadněji, pokud příjemce platby nepožaduje potvrzení příslušné transakce – stačí každému příjemci anoncovat (rozeslat) pouze jemu určenou transakci. Čím větší počet potvrzení příjemce platby požaduje, než ji uzná za provedenou, tím hůře se útok realizuje. Útočník je nucen rychle vytěžit alternativní bloky a tím obětovat svůj výpočetní výkon k útoku, jehož nejistota úspěchu roste s počtem potvrzení, která musí svojí alternativní větví blockchainu „obejít“.

Nebezpečí dvojité útraty byl zásadní problém, který se standardně řešil prostřednictvím centrální autority, které uživatelé mohli věřit. Avšak existence centrální autority je problém sám o sobě. Centrum se dá zničit úspěšným útokem škodolibého hackera. Anebo pokud se měna znelíbí vládě, je snadné zavřít centrální server, zatknout jeho provozovatele a měnu zakázat. A že se některým vládám nebude konkurence příliš líbit, se dá pochopitelně očekávat.

Nakamotovi se podařilo tento problém odstranit vytvořením tzv. blockchainu, jakési „účetní knihy“, která je veřejná a sdílená všemi uživateli Bitcoinu. Ti potvrzují transakce stejně, jako je tomu u centrální autority, avšak v případě Bitcoinu decentralizovaně. Všichni uživatelé mohou vidět záznamy o všech transakcích v celé historii. Pokud někdo nakopíruje bankovku a příjemce kopii nepozná, může zaplatit novou i původní bankovkou. Avšak kdyby byly všechny záznamy o platbách tradičními bankovkami uložené veřejně a u mnoha uživatelů, snadno bychom si všimli, že se podvodník snaží zaplatit něčím, co nemá. Navíc k takové kontrole není zapotřebí budovat centrální autoritu.

Řetěz bloků (Blockchain) [rejstřík]

spojový seznam (seznam s odkazy na předky) bloků. Spojení je dosaženo obsažením hashe předchozího bloku v datech bloku následujícího. Každý blok má tedy jednoznačně určeného předka (s výjimkou úplně prvního bloku, tzv. genesis blok, kde místo hashe předka je 0). Jelikož předek bloku je jeden, graf vztahů mezi bloky je strom (neobsahuje cykly – „spojení dokola“). K větvení však dochází velmi zřídka (viz Fork) a strom bloků tak vypadá spíš jako jedna dlouhá větev místy s krátkými výhonky délky 1–2. Ze všech větví, včetně výhonků, se ale v každém okamžiku pracuje pouze s nejdelší z nich (přesněji s tou, jejíž bloky bylo nejpracnější spočítat) a té se říká blockchain, protože už nejde o strom, ale o jeden lineární řetěz. Bloky, které zůstaly v nepokračujících větvích, se ignorují. Relevantní jsou naopak bloky v blockchainu a transakce v nich zahrnuté jsou považovány za potvrzené.

Tato koncepce umožňuje ukládat historii tak, že je nepřepsatelná, neboť modifikace bloku zprostřed řetězu by vyžadovala přepočítání všech následníků (obsahují hash předka, který se při modifikaci dat změní), což mj. znamená, že by se při přepočítávání nepracovalo s nejdelší větví – nejdelší zůstává původní řetěz, který navíc je (resp. může být) obsažen na všech ostatních uzlech sítě (síť je decentralizovaná).

Padající hvězdy

Historie digitálních měn není dlouhá, ale obsahuje již řadu důkazů o tom, jak významnou inovací blockchain je. O tom, že řešení problému dvojité útraty pomocí centralizace není životaschopné.

Zprvu se digitálním měnám říkalo spíše digitální peníze a jejich čas přišel až s masivním rozšířením internetu v devadesátých letech. Šlo o první náznaky skutečného řešení problémů tradičního bankovnictví.

S první velkou digitální měnou historie přišla společnost Digicash, později provozující měnu ecash. Digicash vytvořil kryptograf David Chaum, kterému je někdy přezdíváno otec digitálních měn nebo otec anonymní komunikace. Někteří lidé dokonce spekulují, že Chaum je Satoshi Nakamoto. A mohl by být. Během osmdesátých a devadesátých let přišel Chaum s mnoha inovacemi na poli digitální komunikace. V roce 1982 představil kryptografický systém pro anonymní transakce a v roce 1990 ho uvedl v život pod názvem ecash. Naneštěstí o několik let později vyhlásil bankrot. Mnozí pozorovatelé se domnívají, že Chaum požadoval příliš anonymity pro své uživatele, a nebyl tak schopen do své měny vtáhnout státní peníze. Jeho systém nebyl určený pro nahrazení celého peněžního systému. Chtěl pouze přijít s alternativou k současným peněžním mikrotransakcím, k drobným peněžním převodům, které považoval za příliš složité a málo anonymní, zejména pak pomocí platebních karet či šeků. Chaum byl a stále je dle všeho v silné opozici proti vládnímu establishmentu, podařilo se mu přijít s první digitální měnou a je autorem myšlenky anonymní decentralizované komunikace typu Tor (virtuální „internet v internetu“, který přepojuje vaši komunikaci přes různé počítače kolem celého světa, aby nebyla vaše činnost vystopovatelná k vašemu poskytovateli připojení).

Ecash byl výjimečným vynálezem, ale nepředstavoval dostatečnou revoluci. Stejně jako po letech PayPal, který skutečně zjednodušil mikroplatby na internetu, ale stále jde o dolary, o koruny, o tradiční měnu, akorát kódovanou v elektronické podobě. Bitcoinu se taková služba nepodobá. Přitom, z dnešního pohledu zpět do historie, příliš nechybělo.

Brzy však vznikly i další měny, některé velmi podobné Bitcoinu. Objevil se CyberCoin, milicent, Visa Cash, Mondex, ePassport, Liberty Reserve, Liberty Dollar, E-gold a další. Některé byly slepými uličkami, jiné ukázaly cestu, kudy nejít, a naznačily směr, kterým se dostaneme ke kýžené digitální měně. Některé příklady také jasně ukazují, proč se patrně nikdy nedozvíme, kdo je ve skutečnosti Satoshi Nakamoto.

Digitální terorista

Především se totiž ukázalo, že nelze vytvořit konkurenci státním penězům, aniž byste dříve nebo později neskončili u soudu. Dobře to ilustruje příklad měny E-gold. E-gold byla digitální měna krytá skutečným zlatem, které společnost tvůrců nakupovala a skladovala. Vláda se do E-goldu mohla snadno opřít, jelikož znala její tvůrce a sídlo společnosti. Ti skončili u soudu a E-gold skončil.

S pádem E-goldu spadla i měna s názvem 1mdc, která byla založena v roce 2001. Vzájemnou souvislostí totiž bylo, že 1mdc byla kryta E-goldem a sama žádné zlato neuchovávala. To mělo jistě zásadní výhodu v nákladech (a 1mdc údajně užívala většina majitelů největších účtů na E-goldu), ale nevýhodu ve skutečnosti, že byla měna závislá na existenci jiné měny, která přestala fungovat.

Podobný příběh čekal na tvůrce populárního Liberty Dollaru. V roce 2011 byl jeho vynálezce, Bernard von NotHaus (na rozdíl od Satoshiho Nakamota nejde o pseudonym, jak by se mohlo na první pohled zdát), odsouzen za padělání peněz a terorismus. Bernard von NotHaus si pouze všiml, že americké dolary již desítky let nejsou ničím kryté (a nemají ani žádný pevně stanovený limit zásoby), a mohou tak podléhat zkáze skrze libovůli státu a centrálních bankéřů. Vytvořil tedy alternativní peníze, které byly kryté drahým kovem. Bohužel i to je dnes možné považovat za terorismus. Prokurátorka Anne Tompkins dokonce u soudu prohlásila, že šlo o „jedinečný případ terorismu“. Dále tvrdila, že se von NotHaus snažil zničit měnu své vlastní země. Někdo by řekl, že se ji snažil zachránit. Úhel pohledu je mocná zbraň.

Obdobně byl zatčen a odsouzen autor digitální měny Liberty Reserve, kterou používalo přes jeden milion lidí. Americká vláda obvinila Arthura Budovskyho z praní špinavých peněz a společnost mu zabavila. V roce 2013, kdy Budovskyho ve Španělsku dopadli a zatkli, šlo o nejstarší existující digitální měnu, jelikož vznikla již v roce 2001. Společnost jednoduše převáděla tradiční peníze na Liberty Reserve dolary nebo Liberty Reserve eura a poté z každého transferu účtovala jednoprocentní poplatek. Pointou bylo opět ukládání peněz do zlata, avšak Liberty Reserve nabízel i možnost ukládání do dolaru či eura.

Úřadům se tento postup však nezdál. Jeden z šéfů americké kriminální policie dokonce prohlásil, že „pokud by žil Al Capone, tady by skrýval své peníze“. Dnes je stránka libertyreserve.com prázdná, respektive na ní návštěvníky čeká pouze známý obrázek konfiskace domény americkými úřady.

Poučné příběhy

Mnohem tragičtější příběh připravil e-Bullion, zlatem krytá digitální měna manželů Jima a Pamely Fayedových. Ti získali mezi lety 2001 a 2008 přes milion uživatelů a nashromáždili přes 50 tisíc uncí zlata. V roce 2008 se však Jim nechtěl rozvést s Pamelou a nechal ji zavraždit, za což byl nakonec odsouzen k trestu smrti. E-Bullion skončil v rukách vlády, přestože byla obvinění proti společnosti samotné stažena. Stačilo se odvolat na americký „protiteroristický“ zákon Patriot Act. Nikdo z uživatelů nedostal ani dolar nazpět.

Důležitým mezníkem v dějinách digitálních měn byl CyberCoin, měna společnosti CyberCash, která vznikla na konci devadesátých let. Bohužel se stala obětí problému roku 2000 (Y2K problem). Některé počítače totiž na přelomu tisíciletí nedokázaly nastavit datum na 1. ledna 2000, protože jejich číselný rozsah pro rok dosáhl maximální hodnoty a místo toho se vrátili na jeho začátek – do roku 1900. Autoři CyberCoinu si museli říkat, jak je možné, že počítačoví vývojáři v devadesátých letech byli tak krátkozrací. Nicméně byli a CyberCoin zaznamenal řadu dvojitých transakcí, což ho srazilo na kolena. O rok později vyhlásil bankrot.

Digitální měny ale nikdy nepřestaly být populární, ba naopak. O své místo na slunci se praly i velké firmy jako Visa nebo MasterCard. Visa přišla se svým konceptem Visa Cash a MasterCard zakoupil od National Westminster Bank elektronický peněžní systém Mondex. Tyto platební systémy se neukázaly životaschopné a brzy skončily. Obě společnosti se nadále věnovaly tradičnímu bankovnictví.

Příběhy těchto měn jsou poučné i pro Bitcoin. Pokud má přežít, nesmí být centralizovaný jako Liberty Dollar nebo E-gold. Nesmí být pouze jiným zápisem tradičních měn, jako byl Mondex. Ale protože především nesmí docházet ke dvojité útratě, je obtížné vytvořit alternativu bez centra. Blockchain to dokázal. Je snadné si odpovědět, jestli se těmito příběhy Satoshi při návrhu Bitcoinu řídil, nebo nikoliv.

Dobré peníze

Kvalitní měna však potřebuje víc než jen decentralizovanou správu. Podíváme-li se do jakékoliv učebnice ekonomie, dozvíme se poměrně intuitivní definici kvalitních peněz, která se přepisuje s menšími úpravami už od dob Aristotela. Lze Bitcoin označit za kvalitní peníze?

Dobré peníze by měly být dobře dělitelné. Bitcoin je digitální měna a není u ní tedy problém dělitelnost zajistit vhodným kódováním čísel. Jelikož je cena jednoho bitcoinu (s malým „b“, pokud mluvíme o měně v systému Bitcoin, označované zkratkou BTC) již hodně vysoká, začaly se používat menší jednotky. Můžete se tak setkat s centibitcoinem (1 cBTC je 0,01 BTC), častěji milibitcoinem (1 mBTC je 0,001 BTC) či dokonce mikrobitcoinem (1 µBTC je 0,000001 BTC). Už jen fakt, že se takto malé jednotky používají, poukazuje na vysokou hodnotu a popularitu této měny.

BTC [rejstřík]

je třísymbolová zkratka jednotky bitcoinové měny (podobně jako USD pro americký dolar). Jelikož konečné množství BTC v systému je 21 milionů (viz Generující transakce) a očekává se, že hodnota jednoho BTC bude příliš vysoká pro běžné platby, existují odvozené jednotky mBTC (milibitcoin; 1 mBTC = 0,001 BTC), µBTC (mikrobitcoin; 1 µBTC = 0,001 mBTC) a satoshi (1 satoshi = 0,01 µBTC = 10−8 BTC). Jednotka satoshi zároveň představuje nejmenší dělitelnost bitcoinu (v současné implementaci protokolu) a je pojmenována na počest autora/zakladatele Bitcoinu, Satoshiho Nakamota.

Jednosymbolová zkratka pro jednotku bitcoinové měny je dvojitě přeškrtnuté písmeno ‚B‘ (podobně jako ‚$‘ pro USD).

Mikrobitcoin však není zdaleka nejmenší jednotkou. V současnosti je nejmenší jednotka jeden satoshi, který reprezentuje 1/100 000 000 bitcoinu. Bitcoin je tak velmi jednoduše a jemně dělitelný. Dokonce více než kterákoliv jiná známá tradiční měna. Zlato nebo stříbro se dělily mnohem obtížněji, uvážíte-li nutnou technologii, zručnost, případně vyhledání specializovaných mincoven, nutnost převážení apod. Současné papírové peníze jsou velmi snadno dělitelné v rámci elektronických plateb, avšak v hotovostním styku je dělitelnost odkázaná na centrální autoritu. Pokud centrální banka rozhodne o zrušení padesátníků, máme smůlu (a můžeme s nimi leda hrát mariáš, alespoň prozatím).

Další vlastnosti jsou nasnadě. Dobré peníze by mělo být možné snadno skladovat a přenášet. Tradiční peníze ve formě drahých kovů se s touto vlastností potýkaly dlouhou dobu, každopádně dnes je možné si peníze schovat do trezoru doma či v bance, uložit na účet a relativně snadno přeposlat na druhý konec světa. Bitcoin je pouze digitální informace a jako takový ho lze uložit na pevný disk, flashdisk, vytisknout na papír, nahrát do telefonu nebo na specializované servery třetích stran. Přenos z jedné strany světa na druhou je nejsnazší možný, stačí pouze několikrát kliknout.

Dobré peníze by také měly být zaměnitelné. Pokud někomu půjčíte automobil a vrátí vám jiný, patrně nebudete příliš nadšeni. Pokud však někomu půjčíte sto korun a vrátí vám jinou bankovku, ani se nad tím nepozastavíte. To je zaměnitelnost a Bitcoin tuto vlastnost v podstatě má (podrobněji se k tomu ještě dostaneme). Pokud bych někomu půjčil sto bitcoinů a vrátil mi sto jiných, zlobit se nebudu.

Největší kontroverze vyvolává poslední a možná nejdůležitější z vlastností kvalitních peněz. Aristotelovská definice mluví o nutnosti „vnitřní hodnoty“ peněz. Kritici státních peněz vytvořených „ze vzduchu“ často obraceli svůj zrak zpět směrem ke zlatému krytí a chtěli by navrátit „kryté“ peníze, peníze s „vnitřní hodnotou“. A má to svou logiku. Například Voltaire moudře prohlásil, že „hodnota papírových peněz nakonec spadne na svou vnitřní hodnotu – na nulu“.

Argumentace je následující – pokud by zlaté peníze přestaly být penězi, potom jsou stále užitečné alespoň jako surovina pro výrobu šperků apod. Hodnota zlata i bez peněžní hodnoty bude vždy nenulová. Zatímco však hodnota papírových peněz se může dostat prakticky na nulu, na hodnotu papíru, na kterém jsou peníze vytištěny. To se ostatně stalo v dějinách již několikrát, připomeňme snad jen meziválečné Německo, kde se z papírových peněz lepili dětem draci a stavěly hrady, ženy s nimi vytápěly domácnosti a miliardy poletující ve větru ulicemi nestály za zvednutí stejně tak, jako když proti vám dnes ulicí letí kus novin. Jak je na tom Bitcoin? Čím je krytý, a pokud ničím, jak může fungovat, aniž by jeho hodnota spadla na nulu?

Nekryté, ale vzácné

Nejprve je nezbytně nutné vyvrátit ekonomický mýtus šířící se internetem i mimo něj, že jsou bitcoiny „kryty“ elektřinou nebo energií nutnou k jejich vytěžení, prací těžařů či dokonce prací samotného Satoshiho, že jsou „kryty“ kryptografií nebo snad matematikou. Fakt, že jsou peníze kryté, znamená, že pokud bychom s danými penězi nemohli učinit žádnou peněžní transakci, stále jim zůstává hodnota komodity, kterou jsou kryté. Pokud nemohu za zlatou minci získat pečivo, stále ji mohu přetavit do podoby náhrdelníku, kterého si někdo cení. Peníze bývaly kryty i kakaovými boby, látkami a dalšími komoditami, které měly i jinou než peněžní hodnotu. Avšak představa toho, že bez peněžní hodnoty Bitcoinu nám zůstane alespoň elektřina, díky které byl vytěžen, je absurdní. Stejně tak nám nezůstane žádná práce nebo snad matematika. „Krytí prací“ je nesmyslný koncept sám o sobě.

Čím jsou tedy bitcoiny kryté? Ničím. To ale přináší otázku, která není na první pohled příliš přívětivá. Pokud nejsou ničím kryté, platí zde Voltairova slova, že cena Bitcoinu nakonec spadne na svou „vnitřní hodnotu“, tedy na nulu?

Naštěstí neplatí. Peníze žádnou „vnitřní hodnotu“ nepotřebují. Aristoteles jednoduše neměl pravdu, i to se takovým velikánům stává. S ním se mýlily i řady autorů, kteří jeho definici dobrých peněz s „vnitřní hodnotou“ přepisovali do učebnic až do současnosti. Jako u čehokoliv, co je předmětem směny, je i u peněz hodnota dána užitkem, který mu lidé připisují. Stejně jako hodnota zlatem krytých peněz neměla tendenci vracet se na cenu samotné komodity bez peněžní funkce, tak tuto tendenci nemá ani Bitcoin. Záleží totiž na něčem úplně jiném, a to na vzácnosti. Má-li být hodnota čehokoliv vyšší než nula, musí to být vzácné. Cena obrazů Salvadora Dalího se může měnit v závislosti na poptávce a okolních cenách, ale neexistuje žádná tendence k tomu, aby se jejich cena snižovala na cenu plátna a použité barvy. Jeho obrazy jsou totiž vzácné.

Peníze bez tiskárny

To však neplatilo a do jisté míry stále neplatí u současných papírových i digitálních peněz v systému centrálního bankovnictví. Pokud je možné „natisknout“ biliony nových dolarů, potom jejich vzácnost klesá a s ní i hodnota, respektive jejich cena. Když klesá cena peněz, lze si za stejné množství dané měny koupit méně zboží a služeb. Tomu se obvykle říká (cenová) inflace, tedy růst cen. Pokud rostou ceny zboží a služeb vyjádřené v penězích, potom z definice klesá cena peněz vyjádřená ve zboží a službách. Nové biliony dolarů v oběhu tak nutně tlačí na všeobecný růst cen.

Toho, že ceny rostou v důsledku zvyšování peněžní zásoby (inflace peněz) si všiml jako první již před pěti sty lety Mikuláš Koperník. Není tedy žádným novým zjištěním, že vládci a vlády mají tendenci znehodnocovat měnu, dříve v podobě zlehčování obsahu drahých kovů a dnes skrze tisknutí nových papírových bankovek a navyšování virtuálních čísel na bankovních účtech.

Přestože je dnes v západním světě moc centrálních bank v tomto směru značně omezená, z mnoha jejich sídel vycházejí čím dál silnější hlasy, že je třeba přikročit i k nestandardním metodám, aby bylo v ekonomice více peněz, a byl tak splněn arbitrárně stanovený inflační cíl. Například ve Švédsku a Japonsku se nahlas hovoří o zrušení hotovosti. Živě se diskutuje o možnosti snížení úroků za ukládání i v komerčních bankách do záporných hodnot. Oživil se návrh Silvia Gesella z roku 1906 na hotovost postupně ztrácející hodnotu, diskutuje se zavedení dvojí, taktéž úmyslně hodnotu ztrácející měny dle návrhu Roberta Eislera z roku 1932 (mimochodem dva roky před ním stejný návrh u nás v senátu představil – a odsoudil – senátor František Modráček). Student významného amerického ekonoma Grega Mankiwa přišel s návrhem loterií, kdy by se losovalo, která sériová čísla bankovek přestávají platit. Richmondská pobočka Fedu představila projekt zdanění hotovosti. Ve světle těchto návrhů je zcela legitimní mít obavy. Mít obavy a poohlížet se po decentralizovaných alternativách. Například po Bitcoinu.

Bitcoin tedy nemá žádnou „vnitřní hodnotu“ v podobě jiného užití, jako je tomu u zlata, a dokonce lze předpokládat, že ji má i nižší než současné papírové peníze, které mají alespoň onen papír na podpal do kamen. Má ale něco jiného, co mu přináší hodnotu a co zabraňuje výše uvedeným návrhům a jakémukoliv zlehčování měny obecně.

Satoshi Nakamoto se patrně inspiroval u zlata a zafixoval zásobu své virtuální měny na 21 milionů bitcoinů (úplně přesně 20 999 999,9769 BTC). Číslo je sice stanoveno naprosto arbitrárně, ale vůbec na něm nezáleží. Důležité je, že je bitcoinů omezené množství, což zajišťuje jejich vzácnost. Neexistuje žádný způsob, jak „natisknout“ nové bitcoiny. V takovém systému nelze kvantitativně uvolňovat („tisknout“), ani jinak vytvářet peníze z ničeho. Voltairův citát je úzce spjat s možností tisknout nové peníze, což u bitcoinů nelze. Dnes lze sice nové bitcoiny těžit, ale těžba je čím dál náročnější, a až dosáhne čísla 21 milionů, tak se zastaví. To se stane přesně v roce 2140. Nicméně naprostá většina bitcoinů bude vytěžena již v roce 2033. To je vzácnost, se kterou může každý uživatel počítat a nebude narušena. I princip těžby je nápadně podobný těžbě zlata. Bitcoin tedy má všechny vlastnosti dobrých peněz, a může se tak penězi stát.

Blok (Block) [rejstřík]

nejvýznamnější datová struktura bitcoinového protokolu. Kóduje množinu transakcí, které svým zahrnutím potvrzuje. Právě jedna z transakcí v bloku je „generující“ (viz Generující transakce) a pouze jejím prostřednictvím vznikají nové bitcoiny. Validní blok musí mít určitou kryptografickou vlastnost, jejíž splnění je náročné na výpočetní výkon. Tato náročnost je navíc proměnná v čase, což umožňuje zpětnovazebnou regulaci k dosažení stability průměrné rychlosti generování nových bloků (viz Těžba), a tím i deterministické inflace měny. Nalezení (validního) bloku je důkazem o vynaloženém úsilí – tento koncept označujeme jako „proof-of-work“ (některé alternativní kryptoměny používají odlišný koncept „proof-of-stake“).

Na rozdíl od zlata se ale s těžbou bitcoinů začalo teprve nedávno. První bitcoiny byly vytěženy 3. ledna 2009 v 18:15 a pět sekund a vytěžil je sám Satoshi. Prvním „kopnutím“ pro sebe získal odměnu 50 bitcoinů. Tomuto bloku bitcoinů s názvem 000000000019d6689c085ae165831e934ff763ae46a2a6c172b3f1b60a8ce26f (tzv. hash bloku) se v komunitě uživatelů začalo dle knihy zrození přezdívat „genesis blok“. První člověk vlastnil první bitcoiny.

Genesis blok (Genesis Block) [rejstřík]

viz Řetěz bloků

Revoluce mohla začít.

2010: Nejdražší pizza dějin

Ďobající programátor

Když Satoshi vytěžil první bitcoiny, neměl samozřejmě vúmyslu si je ponechat. Jeho cíle byly mnohem, mnohem větší. Bitcoin se má stát měnou budoucnosti. Je potřeba, aby ho těžili další lidé, aby si je mezi sebou posílali za zboží aslužby.

Adresa (Address) [rejstřík]

jednoznačná identifikace příjemce platby (analogicky kčíslu bankovního účtu vkonvenčních platebních systémech). Její fyzickou reprezentací je dlouhé číslo zakódované do řetězce alfanumerických znaků, který má následující vlastnosti:

•jeho délka je 27–34 znaků (14–74 pro nový formát Bech32 dle BIP 174)

•rozlišují se velká amalá písmena (neplatí pro Bech32)

•začíná označením verze – číslicí ‚1‘, ‚3‘ (P2SH, např. multisig) nebo „bc1“ (Bech32 pro nativní segwit)

•neobsahuje typograficky zaměnitelné znaky ‚0‘—‚O‘, ‚I‘—‚l‘

•poslední znaky obsahují kontrolní součet (zabezpečení proti špatnému opsání/vykopírování)

příklady:

•1KZ7MCXC5UJKiNYtvG8c9qEc9WdCz87LBf

•bc1q6rggkagqa8arkyvwj5zzqyjd2945xyjfyl30ul

* operátor ‚+‘ zde značí zřetězení; třetí operand je zabezpečení (první 4 bajty hashe klíče)

První transakci tak učinil sám Satoshi aještě vlednu téhož roku poslal první bitcoiny vývojáři jménem Hal Finney. Stalo se to už ve 170. bloku, který se spolu sgenesis blokem stal nejznámějším blokem dějin Bitcoinu. Na adrese, ze které Satoshi bitcoin posílal, stále zůstalo osmnáct bitcoinů aje možné, že už je nikdy nikdo nepoužije.

Chyby ze zlata

Pool [rejstřík]