Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Christian Thiel

a kolektriv

I váš partner se může změnit!

Návod na šťastný vztah

Přeloženo z německého originálu knihy Christiana Thiela Liebe ist, den Partner nicht so zu nehmen, wie er ist, vydaného nakladatelstvím Südwest Verlag, Mnichov, Německo, 2016.

Original title: Liebe ist, den Partner nicht so zu nehmen, wie er ist: Wie Sie durch Veränderungen Ihre Beziehung positiv gestalten

by Christian Thiel

© 2016 by Südwest Verlag

a division of Verlagsgruppe Random House GmbH, München, Germany.

All rights reserved

Vydala Grada Publishing, a.s.

U Průhonu 22, 170 00 Praha 7

tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400

www.grada.cz

jako svou 6793. publikaci

Překlad Mgr. Lucie Peláková

Odpovědná redaktorka Mgr. Hana Borovská, Ph.D.

Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková

Formát ePub Štěpán Böhm

Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner

Počet stran 176

První vydání, Praha 2018

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2018

ISBN 978-80-271-0962-3 (ePub)

ISBN 978-80-271-0961-6 (pdf)

ISBN 978-80-271-0667-7 (print)

„V této knize tvrdím, že chtít partnera změnit

není pouze vhodné, ale že je to dokonce nutné,

chceme-li žít v trvale šťastném a stabilním vztahu.“

„Takže: Nemluvme pouze o tamtěch ženách,

tamtěch párech, tamtěch mužích…,

mluvme o vás. To vy čtete tuto knihu.

Vy jste možná nespokojení se svým vztahem.“

„Chcete-li, aby byl váš vztah stabilní a šťastný,

potom se vy sami musíte postarat o to,

abyste dostali to, co potřebujete.

Musíte svého partnera nebo partnerku změnit.“

O autorovi

Christian Thiel vystudoval filozofii a germanistiku. Ve své berlínské poradenské praxi se věnuje zejména partnerským a vztahovým problémům svých klientů. Poradenství poskytuje nejen partnerským párům, ale také tzv. singles. Dlouhodobě spolupracuje s Institutem hlubinné psychologie v Berlíně, absolvoval trénink v párové terapii podle Johna Gottmana.

Je autorem řady knih věnovaných partnerským problémům, například Proč ženy stále chtějí sex a muže stále bolí hlava či Proč jsou šťastné páry šťastné (vyšlo také v češtině). Publikuje články v médiích, vystupuje v rozhlasových pořadech a pravidelně přispívá do blogu http://herzenssache365.de/ zaměřeného na lásku a partnerství.

KAPITOLA JEDNA

Smíme svého partnera změnit?

BERTA si nervózně prohrábla své polodlouhé, popelavě blonďaté vlasy. Kdy jen měla ten pocit, že vjejím manželství není něco vpořádku, poprvé? Bylo to tehdy, když zjistila, že se cítí být přitahována kmladé praktikantce, která vpodniku začala pracovat před třemi měsíci? Osmapadesátiletá žena se opatrně napije kouřícího jasmínového čaje azadívá se na špičky svých kozaček.

„Ne,“ řekne potom azamyšleně svraští čelo. „Ne, bylo to dřív.“

Bylo to sedm let po svatbě, když se musela přestěhovat, protože její muž byl přeložen do jiného města?

„Ne,“ řekne Berta znovu, „bylo to ještě dřív.“

Sáhne opět po hrnku sčajem apřemýšlí. Soustředěně pozoruje červený koberec, který jí leží unohou. Nakonec se trochu zakloní. Zjevně se dobrala výsledku.

„Začalo to už po dvou letech.“

Berta vypadá při této větě smutně. Vrásky okolo očí akoutků úst se nyní jeví hlubší atvář je ustaranější. KAREL osobě vypráví jen zřídka, což jí velmi vadí. Když sním chce vést hovory ojejich vztahu, nasadí Karel skelný výraz astáhne se do sebe. Takhle je to už dlouho, aniž by to nějak dokázala změnit. Nyní je vdaná 34let– auž 32 let je nespokojená se svým mužem. Celou věčnost!

OZMĚNÁCH– AJEJICH HRANICÍCH

„Jak změním svého partnera?“– to je jedna znejdůležitějších otázek naší doby. Bez legrace. Myslím to vážně. Zeptejte se svých kamarádek. Zeptejte se svých přátel. Nebo jednoduše naslouchejte, když nějaká žena jako Berta přichází do partnerské poradny. Výsledek je jasný: většina žen dnes hledá odpověď na tuto otázku. A– připouštím– imy muži se tu atam ptáme: „Jak změním svou ženu?“

Jedná se tedy do jisté míry ojednu ze základních otázek každého moderního partnerství. Při svém hledání odpovědí tápou zúčastnění dosud vtemnotách. Má to své důvody. Mnozí experti na vztahy tvrdí, že změnit partnera je nemožné. Rovněž přátelé, kteří to snámi myslí dobře, hrají na stejnou strunu autvrzují nás vtomto názoru. Přitom je od základu mylný.

Tento názor popírají ivýsledky výzkumů. Věda dochází kpřesně opačnému výsledku: Vdlouhodobě stabilním partnerství se zpravidla oba partneři hluboce změní. 1 Důvod: Velká blízkost ve vztahu nezůstává bez následků. Každý od druhého něco okouká. Atak jsou si partneři časem navzájem stále podobnější– icharakterem. Takové změny však mají zřetelné hranice. Lidský charakter je sice tvárný, ale nelze jej měnit libovolně. Tak například zmilovníka dokonalých plánů se nestane spontánní improvizátor. Azchaotičky nebude žádná pedantka. Rozsah potřebných změn je ve všech těchto případech zkrátka příliš velký. Přesto se lidé vpartnerství nepochybně přesně oto stále pokoušejí. Chtějí druhého bezpodmínečně přesvědčit ovlastním pohledu na věc. Tak jako RUDOLF.

Rudolf je vysloveně pořádkumilovný muž. Problém je, že se zamiloval zrovna do vyznavačky chaosu. Zpočátku vidí pouze výhody, které si od této volby slibuje. Milá chaotička je spontánní, emocionální aimpulzivní. Má to, co jemu chybí. Proto se kní cítí být tak přitahován. Přece jen však již spolu tvoří pár, takže Rudolf zahajuje svůj „převýchovný program“. Chce svou chaotičku bezpodmínečně změnit– aona to odmítá. Samozřejmě! Nechce se stát žádnou pedantkou. To se kní nehodí. Je se svým charakterem šťastná– nebo si přinejmenším docela dobře zvykla na to, že je prostě taková, jaká je. Ana rozdíl od Rudolfa nemá se svým chaosem žádný problém.

Rudolfův „převýchovný program“ nakonec žalostně ztroskotá, vztah se rozpadá. Ajeho neslavný konec poskytuje všem zúčastněným dobré argumenty pro to, že partnera nikdy nelze změnit.

Nejdůležitější důvod předvídatelného konce vztahu: neustálá Rudolfova kritika („Musíš svůj batoh pokaždé nechávat ležet vpředsíni?“) podrývá vzájemné city, stejně jako záhy použitá protikritika jeho partnerky („Jsi nervák.“). Lidé nejsou vpartnerství proto, aby se nechali kritizovat. Chtějí uznání, ocenění arespekt. Achtějí být pochopeni.

Chování lze změnit

Avšak je vůbec nutné měnit charakter partnera, abychom byli šťastní aspokojení? Dobrá otázka. Odpověď zní: Ne bezpodmínečně. Daleko flexibilnější než náš charakter je zcela jiná část nás samých, která má na partnerství velký vliv– naše chování. Na konkrétní chování svého partnera máte mnohem větší vliv než na jeho charakter. Ajeho chování lze také výrazně jednodušeji změnit. Chcete příklad? Sradostí!

PAVEL aLENKA se před několika týdny sestěhovali. Sice spolu tvoří pár teprve devět měsíců, přesto se už nemohli dočkat, až budou mít konečně, konečně společný domov. Bohužel ztoho vyplynuly také problémy. Ještě před pár týdny Pavel Lenku přehnaně vítal pokaždé, když se potkali. Už jen pouhá myšlenka na druhého oba dosud přiváděla do výjimečného duševního stavu. Sestěhování na tom sotva mohlo něco změnit.

Apřece se náhle něco změnilo: Pavlovo chování. Teď už Lenku nevítá plný radosti– opatrně řečeno. Před několika dny zůstal dokonce prostě sedět před televizí, když Lenka po dlouhém pracovním dni dorazila domů.

Chvíli bezradně stála se svěšenými rameny vpředsíni adívala se směrem kPavlovi. Má ráda jeho suchý humor ajeho tmavé vlnité vlasy, které ráda probírá svými prsty. „Ty můj kudrnáčku,“ říká mu potom acítí vzájemnou blízkost. Teď však její „kudrnáček“ sedí na tmavě modré pohovce, kterou při stěhování dostali od přátel, adívá se na televizi, již si Lenka pořídila ze své první výplaty. Nijak se nechystá ktomu, že by si měl od ní nechat čechrat vlasy.

Je to opravdu tentýž muž, který ještě před krátkou dobu nenechal její prsty na pokoji, kdykoliv se setkali? Lenka si dělá starosti– právem. Její důvěra vjeho spolehlivost je ohrožena. Je touto razantní změnou jeho chování zklamaná. Od vášnivého vítání sobjetím apořádným polibkem kbezvýznamnému „ahoj miláčku“ přesně během čtyř týdnů– jaké dechberoucí tempo!

„Ty dva právě dostihl všední život.“ Těmito slovy byste nyní mohli objasnit Pavlovo chování. To je pravda. Otázkou ovšem je, jestli je Lenka stímto Pavlovým chováním spokojená ajestli je šťastná. Určitě to tušíte: Lenka vůbec není srozuměna stím, že tentýž muž, který ji ještě před čtyřmi týdny při vítání bouřlivě objímal alíbal, zůstává teď fascinovaně sedět před televizí abez špetky lásky pouze zamumlá „ahoj miláčku“.

Amá veškeré právo přát si od Pavla jiné chování. Otázka je přece úplně jednoduchá: Co je důležitější, televize, nebo Lenka? Pavlova odpověď je asi taková, že vzhledem ke skutečnosti, že spolu nyní bydlí, je důležitější televize. Tím Lenka není nadšená. Je naopak podrážděná azklamaná. Ataké trochu naštvaná. Je nejvyšší čas něco podniknout.

Lenka by neměla Pavlovo chování prostě jen tak snášet. Měla by se postavit za sebe aza svou potřebu pořádného přivítání. Aza to, že si ipo sestěhování přeje na uvítanou objetí apolibek. Amožná nejen přeje. Možná potřebuje objetí apolibek, aby byla sPavlem trvale šťastná. Pokud to vše Lenka potřebuje, pak je zmého pohledu samozřejmé, že Pavel její potřeby vezme na vědomí. Co jiného by ho už mohlo přimět ktomu, aby Lenku opět vítal jako dřív?

Lenka by tedy podle mého názoru měla Pavla změnit. Potřebuje ktomu Pavel jiný charakter, generální opravu? To je dost nepravděpodobné. Jeho charakter přece ještě před několika týdny připouštěl, že při pozdravu projevoval náklonnost aoddanost. Lenka nemusí měnit Pavlovu podstatu– nýbrž jeho chování.

Že je to smysluplné, potvrzuje také jedna zcelosvětově největších reprezentativních studií ochování párů. Psycholožka asocioložka Terri Orbuchová zkoumala za tímto účelem mladé páry vprvních letech jejich vztahu.2 Došla kpozoruhodnému výsledku: Pokud se partneři doopravdy snaží druhého změnit, jsou oněkolik let později stále ještě spolu světší pravděpodobností než páry, vnichž se lidé vzájemně přijímají takoví, jací jsou– anevyměňují si názory. Přesně podle motta: Beru ho takového, jaký je.

Každý, kdo se nepokouší partnera změnit, kráčí nebezpečnou cestou. Nezasazuje se zkrátka dostatečně sám za sebe aza své potřeby. To časem vede knespokojenosti azásadnímu poškození partnerství. Pokud tedy Lenka akceptuje, že už se Pavel nikdy více nezvedne, aby ji šel přivítat, aže je pro něj televize důležitější než její příchod domů, potom to možná poškodí jejich partnerství. Lenka aPavel by nebyli prvním párem, který již krátce po sestěhování zjistil, že necitlivé vzájemné zacházení dokáže lásku zahubit během několika měsíců. Hormony zamilovanosti jsou jenom jedním zdůvodů úžasných pocitů, díky nimž je počáteční období lásky tak zvláštní. Další důvod: Rádi ačasto si projevujeme podporu. Jsme tady jeden pro druhého. Ato vnímáme jako velmi příjemné– ikdyž zamilovanost skončí.

Je neromantické chtít partnera změnit?

Chtít partnera změnit připadá mnohým lidem „špatné“ také proto, že nám všem slouží jako měřítko toho, co je dobré, aco špatné, romantický ideál lásky– ato nás bohužel často uvádí vomyl. Romantický ideál lásky požaduje milovat partnera nebo partnerku zcela bezpodmínečně, takové, jací on či ona právě jsou. Anepřát si žádnou, ani docela malou změnu. Ten druhý je perfektní. Změny? Nejsou nutné!

To je, sdovolením, velký nesmysl. Předsevzetí brát partnera takového, jaký je, anechtít jej změnit vydrží sotva prvních dvanáct měsíců, tedy během oné vzrušující doby zamilovanosti. Takový záměr je vhodný opravdu jen pro toto období.

Romantika je subtilní záležitost. Romantika je pro vztah dobrá adůležitá, pokud jde oromantické počiny, jako je letní piknik spřekvapením nebo květinové dary bez jakéhokoliv důvodu. Vtom není žádný problém. Pokud romantika znamená, že muž svou ženu na uvítanou plný radosti líbá aobjímá– je to také vpořádku. Zcela jinak to však vypadá, když se podíváme na důsledky oněch klišé romantické lásky.

Tato klišé mohou lásce způsobit velké škody. Třeba když je jeden zpartnerů přesvědčen, že vpartnerství rozhodují pouze city, aon nemusí pro stálost svého vztahu nic dělat. Nebo když jsme skálopevně přesvědčeni, že musíme láskyplně tolerovat jakýkoliv, iscestný způsob chování svého partnera, jestliže jej opravdu milujeme.

To však není pravda. Musíme se pokoušet partnera změnit. Bylo by dobré, kdybychom si tohoto poznatku byli vědomi už vdobě, kdy si užíváme počáteční harmonii zamilovanosti. Realismus je naléhavě nutný. Platí to ipro mnohé vztahové experty. Také oni dalekosáhle ignorují fakta. Nesouhlasí stím, že je třeba partnera změnit, amísto toho obhajují přijetí atoleranci. Nemám nic proti přijetí ani proti toleranci. Každé partnerství potřebuje určité množství obojího. Pokud však partner svým chováním podrývá kořeny vztahu, potom nepomáhá, když jej akceptujeme nebo tolerujeme.

ZMĚNA VYŽADUJE ODVAHU ACIT

Ani Lenka by neměla Pavlovo chování akceptovat. To, co její partnerství potřebuje, je jasné uvědomění, že je nutné partnera změnit. Potřebuje odvahu ověcech komunikovat. Apotřebuje znát vhodné prostředky acesty, jak dosáhnout cíle. Apak potřebuje znovu odvahu– aby dokázala jednat odpovídajícím způsobem.

To neplatí pouze pro způsoby chování partnera, jež nám vůbec nevyhovují. Rovněž pokud bychom se jednoduše cítili lépe, kdyby partner to či ono na svém chování změnil, nemusíme si to pouze tiše atajně přát nebo vto doufat. Smíme aměli bychom se raději aktivně zasadit oto, aby se naše přání stala realitou. Neplatí to pouze pro Lenku – platí to také pro vás. Pro vás apro váš život. Pro vaše partnerství. Jak to vypadá svámi asvašimi potřebami? Touto otázkou se postupně budeme vknize zabývat. Jde oto, co chcete ve svém partnerství změnit. Ataké oto, jak tohoto cíle můžete dosáhnout.

Ajak to vypadá zopačného pohledu? Smí se váš partner také pokusit něco na vás změnit? Ano. Jsem rád za každého muže, jenž se sám sebe vážně ptá, co by chtěl na svém partnerství změnit, akterý potom hledá vhodné prostředky acesty, aby svého cíle také dosáhl.

Muži příliš často přenechávají důležitou práci, péči ouspokojivé astabilní partnerství, svým ženám. Je přece báječné, když mnozí muži věří, že jejich žena už to má zkrátka „pod palcem“. Oněco větší angažovanost ze strany mužů by přesto nebyla špatná. Muž, který neví, sčím je ve svém vztahu nespokojený aco by na své partnerce chtěl změnit, může být pro ženu skutečnou zátěží. Je citelně frustrovaný– ale nepřipouští si to. Často má špatnou náladu– ale neříká, co mu leží na srdci. Potom jednoho dne stojí před ní, bezradně krčí rameny apřiznává, že už hodnou chvíli neví, zda ji ještě miluje. Ato už se oba nacházejí uprostřed těžké vztahové krize.

Muž, který ví, co chce na své ženě změnit, není možná vždy příjemný. Ale je spolehlivější. Říká, co chce. Tím pečuje ošťastné astabilní partnerství. Pokud tedy nejste čtenářka, ale čtenář, pak mě velice těší, že se zajímáte ovzrušující otázku „Jak změním svou ženu?“ Děkuji vám, že se snažíte hledat způsob, jak můžete být vbudoucnosti ve svém partnerství šťastnější aspokojenější.

Pokud má být láska stálá, potom je užitečné, má-li alespoň jeden zobou partnerů promyšlenou agendu. Agenda nesestává zutopických přání aobecně formulovaných cílů. Agenda obsahuje mnohem konkrétnější cíle ajasná přání ohledně změn. Čím jsou přání konkrétnější acíle jasnější, tím pozitivněji působí agenda na partnerství. Konkrétní přání se zpravidla vztahují kchování druhého. Obecné představy ozměnách vycházejí oproti tomu často zpřání, aby druhý od základu změnil svůj charakter– potom by konečně bylo všechno skvělé.

Využijte sílu pozitivních pocitů

Jedna věc jsou konkrétní přání ohledně změn– zdvořilé způsoby vzájemného zacházení je věc druhá. Není lhostejné, jak se pokusíme partnera nebo partnerku požadovaným způsobem přetvořit. Nezdvořilé pokusy spřemírou kritiky avýčitek mají malé vyhlídky na úspěch. To nás neučí pouze zkušenost– je to ivědecky prokázáno.

Nezdvořilost– to je pravděpodobně rozhodující důvod, proč mnozí lidé věří, že: „Změnit partnera? To nejde!“ Protože se oto pokoušeli. Jednou. Dvakrát. Mnohokrát. Často celá desetiletí. Kritizovali svého partnera. Bez výsledku. Vedli sním rozhovory ovztahu. Marně. Reptali arýpali. Výsledek: Nálada vpartnerství se zhoršovala, problémy však zůstaly. To má jeden zásadní důvod. Zkoušeli to stále zas aznovu snegativními strategiemi, krátce: snegativitou. Ana to lidé nereagují tak, jak bychom si přáli. Stanou se neústupnými. Přejdou do protiútoku. Ale nezmění se.

My všichni, muži iženy, chceme být vpartnerství milováni. Cítíme-li se milováni, potom jsme připraveni na změny. Odpověď na otázku „Jak změním svého partnera?“ proto zní: pozitivitou. Pozitivní strategie vedou výrazně častěji avýrazně snáze kpožadovanému výsledku.

Vtéto knize tedy nejde jenom otouhu změnit partnera aovýhody, které to pro partnerství znamená. Jedná se také ovelkou moc pozitivních pocitů, osílu rozvíjet vpartnerství pozitivní komunikaci apozitivní jednání. Chci doložit, že trvalé zachování lásky nezaručují rozhovory ovztahu apartnerské diskuse, ale pouze ajedině naše schopnost používat to, co zajišťuje trvanlivost astabilitu všem mezilidským vztahům: pozitivní přístup.

Vtéto knize vám chci ukázat výhody rozličných možností pozitivních způsobů jednání. Pozitivita je rozhodujícím klíčem ke šťastnému partnerství.

Lenka se stále ještě nedokáže rozhodnout votázce, zda může amá Pavlovi říct, že by si od něj přála jiné chování. Smí to udělat? Rovněž Berta si ani po 34 letech manželství neujasnila, zda je legitimní komunikovat sKarlem osvých přáních. Reptá kvůli jeho mlčení, když přijde zpráce. Reptá, že se její muž jen málo zajímá oni ajejí život. Chtěla by mu vyprávět, jaký byl její pracovní den. Karel chce naopak sedět na terase, užívat si slunce– amlčet. Berta je kvůli tomu viditelně nešťastná. Už dlouhých 32let. Apřesto: Respektovat své vlastní potřeby, aproto partnera změnit, to je ipro ni nezvyklá představa.

Odpověď na otázku, zda svého partnera smíme nebo máme změnit, je zmého pohledu naprosto jednoduchá: Samozřejmě že smíme. Amožná víc než to. My svého partnera musíme změnit, protože jinak nebudeme šťastní. Berta je nyní už 32 let nešťastnou manželkou, Lence hrozí stejný osud– nebo rozchod.

Mimochodem: Rovněž muži chtějí vmnoha případech změny ve svém partnerství (často chtějí více sexu). Výrazně častěji než muži jsou ovšem se svým partnerstvím nespokojené ženy. Seznam jejich přání je většinou dlouhý. Obsahuje body, které jsou stejně důležité pro stálost partnerství jako pro spokojenost obou partnerů se vztahem. Několik příkladů, které na těchto seznamech často nalezneme:

•Ženy chtějí více intimity vrozhovorech.

•Ženy si přejí více něžnosti vkaždodenním životě. Objetí. Polibky.

•Ženy si přejí více podpory vdomácnosti apři výchově dětí.

•Ženy si přejí, aby muži častěji naslouchali jejich myšlenkám apocitům– aniž by jim udělovali rady, jak by to měly dělat jinak.

•Ženy si přejí více sexu, protože tělesné blízkosti je vjejich partnerství méně, než je jim milé.

Ženy chtějí výrazně častěji než muži změnit svého partnera. Zčeho vyplývá tato nerovnováha? Další dobrá otázka! Odstartujme tedy přesně ztohoto bodu: Jak změním svého muže? Vydejme se na cestu sKristýnou, rezolutně působící ženou, jež se po celý život nesnažila svého muže změnit podle sebe– akterá za to musí zaplatit vysokou cenu.

Table of Contents

O autorovi

Smíme svého partnera změnit?

O ZMĚNÁCH – A JEJICH HRANICÍCH

Chování lze změnit

Je neromantické chtít partnera změnit?

ZMĚNA VYŽADUJE ODVAHU A CIT

Využijte sílu pozitivních pocitů