Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy

Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Jan Antonín Novák

Drony

Kompletní průvodce včetně přehledu nové legislativy

Vydala Grada Publishing, a. s.

U Průhonu 22, Praha 7

obchod@grada.cz, www.grada.cz

tel.: +420 234 264 401

jako svou 8056. publikaci

Odpovědná redaktorka Věra Slavíková

Sazba Jakub Náprstek

Počet stran 304

První vydání, Praha 2021

Vytisklo TISK CENTRUM s. r. o., Moravany u Brna

© Grada Publishing, a. s., 2021

Cover Design © Jakub Náprstek, 2021

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-4269-9 (ePub)

ISBN 978-80-271-4268-2 (pdf)

ISBN 978-80-271-0775-9 (print)

1

ÚVOD

Létací prostředky těžší než vzduch

jsou čirým nesmyslem.

Lord Kelvin, prezident Royal Society

K čemu je dobrý dron? Mohl bych tady vyjmenovat spoustu důvodů, proč se hodí takovou věc mít a všechny budou vypadat rozumně, ale možná stačí jeden: může vám úplně změnit život a zažijete s ním spoustu věcí, které byste bez něj nezažili. Třeba, že začátkem jara skočíte oblečený do ledové vody. Nevěříte?

Drony jsou úžasná záliba – ale nejen to

Hastrman

Byl duben, svítilo slunce a já stál u pravěkého valu obkrouženého vodním příkopem, zatímco kufr mého auta se ježil vrtulemi dronů obložených boxy s kamerami, vysílačkami, akumulátory a náhradními díly. Kdo a proč tu val postavil, se neví, a tak jsem k téhle záhadné lokalitě na Dobříšsku přijel proto, abych pro jednu svou přednášku udělal pár snímků z výšky. Sice jsem tu takhle vybavený letos už byl několikrát, ale tentokrát konečně zmizely mraky, a to se musí využít dřív, než pohledy na lokalitu ze vzduchu zakryje rychle rašící listí.

Kruhový val dobříšského hradiště, jak ho vidí dron

Filmování z výšky šlo skvěle a nakonec zbylo v posledním akumulátoru ještě trochu energie i pro riskantnější záběry. Kruhový val pravěkého hradiště, svatyně, znamení pro mimozemské astronauty – jak je ctěná libost – obtáčí několik metrů široký a místy docela hluboký vodní příkop, takže kdyby dron s kamerou obletěl valy nad hladinou pod klenbou tvořenou korunami starých stromů, mohl by vzniknout docela efektní záběr. Nemuselo by to ale dopadnout dobře, protože pod větvemi není signál satelitní navigace, takže řídicí jednotka dronu nedrží výšku ani polohu. Řídit tedy musím ručně se vším všudy – mezi kmeny a keři, kde za nimi stroj občas není moc vidět. Ale konec konců právě proto jsem krátce před tím z překližky narychlo postavil malou kvadrokoptéru, abych v takových akcích nemusel riskovat drahý model z obchodu. Tak jsem ji poslal do vzduchu.

Dlouho to vypadalo dobře. Bzučící černá potvora se zavěšenou kamerou se statečně prodírala mezi korunami stromů, občas vrtule zapracovaly na tenké větve jako sekačka, ale dron to vždycky zase vybral. Pak se ozval signál varující před vybitím baterie. Byl jsem líný pro kvadrokoptéru jít, tak jsem ji otočil ve vzduchu a s triumfálním pocitem úspěšného završení práce nasměroval k sobě.

Najednou věci začaly jít špatně. Dron zamířil k hladině, podařilo se mi ho sice v poslední chvíli dovést nad břeh, jenže sešikmený násep příkopu jej odrazil do vody. Vrtule se točily ještě pod vodou, stroj pomalu klesal hlouběji a hlouběji a jeho slábnoucí diody k vzdalující se obloze zoufale blikaly prosby o pomoc. Bez rozmyšlení jsem skočil za ním, než úplně zmizí. Dno bylo hlouběji, než jsem čekal, ledová voda mi vyrazila dech, dron nikde. Tak druhý pokus... Nakonec se mi ho podařilo nahmatat a vydrápal jsem se s ním na břeh.

Sice svítilo slunce, ale vzduch měl sotva 10 stupňů a moje oblečení od bot až po svetr bylo nasáklé ledovou směsí vody a bahna páchnoucího hnilobou. Ale co bylo ještě horší, na dronu chyběla kamera. Zřejmě se při nárazu utrhla ze závěsu a teď leží někde na dně.

Pořád ještě byla naděje, že až se usadí zvířený kal, uvidím kameru ze břehu, tak jsem zatím ze sebe serval lepivě mokré oblečení, vyždímal ho a rozvěsil po stromech. Bahno na dně se sice opravdu usadilo, jenže kamera nikde. Nedalo se nic dělat, musel jsem tam znovu.

Dno příkopu hned u břehu klesalo překvapivě strmě do hloubky a tvořila ho chaotická změť kořenů, napadaných větví a mocné vrstvy bahna. Snažil jsem se nechutnou směs centimetr po centimetru prohmatávat (vidět nebylo nic), ale ruka za chvíli odumřela chladem, tak se to muselo přerušit. Mezitím mi ale odumřely i nohy, takže ani vydrápat se na břeh nebylo snadné.

Jenže tahle kamera nebyla zadarmo, tak jsem se vrhal do vody znovu a znovu. Šlo to pořád dokola: prohmatávat dno až do odumření končetin, vyplazit se z bahna, trochu se prohřát na slabém dubnovém slunci a pak znovu vlézt do vody mezi slizké kořeny. Stále bez výsledku. Mohl jsem jen doufat, že na hradišti nikdo není, což ovšem ve víkendovém dni – ještě ke všemu nejspíš prvním slunečném toho roku – bylo naivní. Pohled na nahého vousatého chlapa rochnícího se začátkem jara v bažině, se nejspíš stal zajímavým zpestřením sobotní procházky nejednoho Dobříšana.

Asi po půlhodině jsem kameru uviděl – ležela pod převisem břehu jen v asi pěticentimetrové hloubce, musel jsem kolem ní projít nejmíň desetkrát. Vlastně celé to utrpení mohlo být k ničemu, protože na kvadrokoptéru jsem kameru samozřejmě zavěšoval bez vodotěsného obalu; koupel nebyla v letovém plánu. Vím ale, že utopená elektronika může po dokonalém vyschnutí ožít, takže nezbylo než doufat.

Teprve teď mi začala být opravdu zima. Oblečení na studeném vzduchu samozřejmě neschlo, o botách ani nemluvě. Jedno z mála možných řešení bylo vlézt do auta nahý, zapnout klimatizaci naplno a jet domů v naději, že mě nikde nezastaví silniční kontrola (ve večerních zprávách na Nově bych se jistě dobře vyjímal), že nebudu muset tankovat, že nikoho nepotkám na ulici po příjezdu do cíle...

Jenže já měl původně v plánu taky nákup večeře, a protože mi v té vodě nějak vyhládlo, nemínil jsem se jí vzdát. Další půlhodinu jsem se tedy zabýval natáčením mokrého šatstva za sluncem, zatímco v dobříšské policejní služebně se nejspíš hromadila hlášení o deviantovi svlékajícím se na archeologické lokalitě. Pořád to neschlo. Tak jsem se do mokrých šatů s největším odporem nasoukal a jel k nejbližšímu supermarketu. Scénka s navlhlým individuem páchnoucím bahnem a hnilobou, promodrale bledým a trochu se třesoucím, jak prochází mezi regály s potravinami, by jistě byla vrcholnou pasáží nějaké modernizované verze Erbenova Vodníka, v Dobříši se ale mohou chlubit, že se tam takové věci opravdu dějí.

Dron, kameru, akumulátory i paměťovou kartu jsem opatrně sušil několik dní. První se vzpamatovala karta, na níž dokonce zůstaly natočené záběry – bohužel kromě toho posledního, který by končil pádem pod hladinou. Dron fungoval už druhý den, a létá dodnes. Kamera se dlouho tvářila jako odepsaná, ale po několika dnech ožila taky.

Věc, která míří do budoucnosti

Takže vidíte, že létání s drony rozhodně není jen stání s vysílačkou a civění do vzduchu, kde cosi létá – občas si při tom i zaplavete, a ani o otužování nebývá nouze. Stejně jako o šplh (do korun stromů), běh (když ta věc přestane poslouchat a letí kam nemá) a mnoho dalších sportovních disciplín. Především je to ale úžasná zábava pro kluky (a leckdy i holky) od 5 do 100 let. Nemusí to ovšem být jen zábava. Nejen pro děti je to něco, co může přivést k zájmu o techniku, elektroniku, kybernetiku, letecké i jiné konstrukce a další obory, které jsou dnes žádané – techničtí odborníci jsou na trhu práce zapleveleném manažery a poradci nedostatkovým zbožím lákaným na nadprůměrné platy.

Může jít ale ještě o víc. Bezpilotní prostředky a na ně navazující obory představují segment, který je pro podnikání v malé zemi uprostřed kontinentu jak dělaný: nepotřebují suroviny, těžký průmysl, velké objemy dopravy – ve skutečnosti jsou vstupy minimální, protože největší investici tu představují chytré hlavy, šikovné ruce, know-how a vytrvalost. Je to jeden z těch materiálově nenáročných oborů, díky nimž kvetou státy jako Izrael, Švýcarsko, Holandsko…, zkrátka takové, kde jediným přírodním bohatstvím jsou chytří a pracovití lidé. Není důvod se k nim nepřipojit – pokud tomu ovšem nezabrání neodůvodněný, ale bulvárem hojně pěstovaný strach z dronů, a následně zdejší úředníci, politici a hloupí lidé vůbec.

V neposlední řadě pak jsou drony dobrou motivací k učení angličtiny a současně k jejímu praktickému používání (což je vždycky lepší něž jakákoliv učebnice či výukový program). I navzdory existenci knihy, kterou čtete, i našeho dronařského webu DroneWeb, vždycky bude největší objem nejčerstvějších informací v anglickém jazyce – jak v psané, tak v mluvené formě (videa na YouTube i jinde). K mnoha strojům ani neexistují české návody, což platí zejména o těch, které byly koupené v zahraničních e-shopech. Totéž platí o programech, konstrukčních prvcích, příslušenství, instalačních postupech atd.

Ještě před několika málo lety se mohlo zdát, že bezpilotní létající prostředky (UAV, Unmanned Aerial Vehicles) jsou a ještě dlouho budou jen záležitostí armády nebo speciálního využití – a dnes je může mít prakticky každý. Právě tato běžně dostupná kategorie představuje největší překvapení v segmentu dronů, protože její existenci neočekávali ani nejodvázanější proroci technického pokroku. V anglickojazyčné literatuře bývá od vojenských odlišena termínem consumer drones, asi ale sami cítíte, že otrocký překlad do češtiny není to pravé: „konzumní dron“ evokuje konzumní lihovinu nebo konzumní brambory, tedy komoditu na jednorázové použití. Jenže tato kniha je právě jen o nich, takže si tu většinou vystačíme s prostým termínem „dron“, přestože jeho skutečný význam je mnohem širší.

Škola hrou: drony mohou být dobrým úvodem do perspektivního světa robotů a umělé inteligence

U českého Úřadu pro civilní letectví je registrováno mnoho strojů a držitelů oprávnění pro jejich komerční využití. Podle nové legislativy se musí registrovat všichni uživatelé z kategorie hobby (viz kapitola o legislativě), ale i tak je otázka, kolik z nich to opravdu udělá. Podle BI Intelligence (analytické sekce Business Insider) by hodnota prodejů konzumních dronů v roce 2021 měla globálně dosáhnout 12 miliard dolarů. Jde tedy o velmi lukrativní segment trhu.

Jak knihu číst

Mluvit čtenáři do toho, jak má knihu číst, není moc chytré, protože si to stejně udělá po svém. Přesto si v úvodu neodpustím pár nezávazných doporučení.

Jednou z ambicí této publikace je zpřístupnit drony každému; i těm, kdo o nich nevědí vůbec nic, kromě toho, že by si s nimi chtěli zalétat, nebo jsou dokonce jen zvědaví na něco, o čem slyší čím dál častěji. Budeme tedy nejdříve postupovat od nuly krok za krokem a nebudeme zatěžovat čtenáře technickými výklady. Kdo už nějaké zkušenosti má, může začít o nějakou tu kapitolu později. Současně však kniha nechce být jen pro začátečníky, a hlavně nechce skončit jen u létání. Jednak proto, že začátečník obvykle nemíní zůstat začátečníkem navždy. Také proto, co už bylo řečeno výše: pochopení toho, proč a jak drony fungují, otevírá cestu dál. Hlavně ale proto, že přicházet věcem na kloub, je přinejmenším stejné dobrodružství jako samotné létání. Skutečné dobrodružství poznání, jak o něm mluvil Albert Einstein.

Když pak na základě pochopení podstaty sestavujete něco, co má opravdu fungovat, je to sice někdy trochu o nervy, ale pocit z konečného vítězství je k nezaplacení. Ostatně i staří alchymisté věděli, že skutečným cílem všeho je samotná cesta, protože ten, kdo ji projde, už není tím, kdo na ni vstoupil.

V další části knihy se proto zase vrátíme k jednotlivým dílům dronu – tentokrát však půjdeme až do jejich „střev“, k jejich podstatě a funkcím. Skončíme přibližně někde na hranici mezi machry a profesionály – protože ti, kdo se dostali takhle daleko, už budou vědět, kam dál. Trochu popisné nudy sem je přesto nutné dát, abyste v případě potřeby nemuseli hledat jinde.

Jedním z problémů psaní o dronech je rychlá obměna typů na trhu – a tím i rychlé zastarávání publikací na toto téma. Proto tu je popsaných jen několik málo reprezentativních typů, a spíš jako ilustrace toho, co od dronů obecně čekat, o co se při koupi zajímat a na co si dát pozor. Podrobně jsou jednotlivé typy popisovány na webu www.droneweb.cz a zde v knize jsou k těmto recenzím a testům uvedené webové adresy.

2

ZAČÍNÁME

Nejlepší výchova je osobním příkladem –

nelze-li jinak, alespoň odstrašujícím.

Albert Einstein

Jeden zdůvodů, proč jsem si před několika lety pořídil první dron, byl ten, že létání mě lákalo už od dětství. Se skutečnými letadly to bylo za tehdejšího režimu nejen obtížně dostupné, ale pro mě tak nějak inepřijatelné: rudá šlechta si vzduch hlídala snad ještě víc než svou ideologickou čistotu, protože výška plotů sostnatým drátem na letadla nestačila. Na modelářství nejdřív nebyl čas apozději odvaha; nějak mi připadalo pro dospělého chlapa nedůstojné běhat po louce za letadélky. Ale když se objevily drony, bylo to najednou něco jiného: ta věc uměla nejen létat, ale ifotografovat anatáčet videa, takže jako publicista afotograf jsem sám sobě (amanželce) mohl zdůvodnit, proč něco takového musím mít.

Mým prvním dronem byl velký Yuneec Typhoon Q500, což pro naprostého začátečníka nebyla zrovna ideální volba

Výběr padl na stroj Yuneec Typhoon Q500 – apřiznám se, že hlavním důvodem tehdy bylo, že připomínal filmového Vetřelce. Budiž mi přičteno jako polehčující okolnost, že existovalo ipár vedlejších důvodů, především vynikající poměr cena-výkon ataky závěs pro kameru GoPro, kterou už jsem měl. Drobný háček spočíval vtom, že jde ovelkou kvadrokoptéru, jejíž konstruktéři rozhodně nepočítali stím, že by někdy létala vobývacím pokoji – ale venku vládl prosinec spočasím kprvním letům naprosto nevhodným. Anedočkavost byla velká.

Postavil jsem tedy dron na podlahu, stiskl na vysílačce tlačítko START aopatrně přidával plyn. Nestalo se vůbec nic, což – jak každý machr ví – znamená, že nastal čas poohlédnout se po návodu kpoužití. Dověděl jsem se zněj, že vmém pokoji asi není signál satelitní navigace GPS, takže musím přepnout na režim létání bez něj. Informace mě rozradostnila natolik, že dál už jsem nečetl. To ovšem byla trochu chyba, protože díky tomu se ke mně nedoneslo, že stroj po odstartování nejdříve rychle vyskočí do výšky jednoho metru atam teprve čeká na další povely. Takže jsem ho po změně režimu GPS znovu postavil na podlahu astiskl START.

Věci se potom seběhly tak rychle, že si to ani moc nepamatuji – kromě rachotu, tříštění alétání jakýchsi úlomků kolem mé hlavy. Jisté je jen to, že od té doby zdobí šatní skříň vpokoji pravidelná řada záseků od vrtulí, že ty vrtule pak bylo nutné objednat nové aže ipár řezných ran na ruce se mi časem zahojilo. Teprve vté chvíli mi došlo, že Yuneec Typhoon Q500 je sice dobrý dron, ale začínat se má úplně jinak – anejen kvůli šatním skříním apořezaným zápěstím (ostatně, mohlo to dopadnout hůř).

Čím začít

Pro začátek si drony rozdělíme na dvě velké skupiny: na ty co nemají přijímač satelitního navigačního signálu GPS, ana ty, co ho mají. Stěmi druhými se létá snadněji amají řadu zajímavých automatických funkcí, jsou ale také opoznání dražší. Je samozřejmě možné začít létat rovnou stěmi druhými amnozí to tak idělají, pokud si však od samého začátku nejste jistí, že chcete sdrony fotit na profesionální nebo poloprofesionální úrovni, ale chcete si jen hrát nebo prostě zkusit, co to svámi udělá, nemusí to být moudré.

Je tu ale ještě jeden důvod – dokonce iv případě, že otěch dražších vážně uvažujete. Jen na strojích bez GPS se opravdu naučíte létat. Bude se vám to hodit ipotom, protože satelitní signál adalší prvky automatického řízení mohou kdykoliv vypovědět poslušnost, ataké ji leckdy vypovídají. Pokud neumíte létat vmanuálním režimu, nejspíš se vtakovém okamžiku budete jen bezmocně dívat na havárii drahého stroje nebo na jeho odlet do teplých či jiných krajin.

Proto si vysvětlení smyslu funkce GPS aautomatických letových režimů vdronu, necháme na později, stejně jako seznámení se stroji, co ji mají. Nebudeme se také vtéto části knihy zbytečně moc zatěžovat teorií, konstrukčními popisy avysvětlováním principů – ten, kdo chce co nejrychleji do vzduchu, by to stejně přeskočil, protože takové věci ho obvykle nezajímají. Přinejmenším na začátku. Což je také důvod, proč by úplně první dron měl být především: levný, nový, malý, odolný, od zavedené firmy. Kameru sice nezbytně mít nemusí, ale když ji mít bude, rozhodně tím nic nezkazíte. Vysvětlíme si to pěkně popořadě.

?

PROČ MÁ BÝT PRVNÍ DRON

→ levný → nový → malý → odolný → od zavedené firmy

Proč má být levný?

Samozřejmě hlavně proto, že rozbít věc za dva tisíce je lepší, než přijít oněkolik desítek tisíc (čímž jaksi mimochodem likviduji námitku, že učit se létat bez GPS jde ina drahém dronu, kde tuto funkci vypneme). Na levném stroji si ale také ověříte, jestli vás létání opravdu baví amáte na něj čas. Pokud ne, nic strašného se neděje, prostě toho necháte. Akdyž vás to chytne, tak na základě vlastnoručně získaných prvních zkušeností nejlépe zjistíte, kam povede vaše další cesta (chcete sdronem filmovat, fotit, závodit, stavět vlastní…?) ajaké vlastnosti tedy budete udražšího modelu požadovat. Takže budete ivědět, co přesně od svého příštího stroje chcete apodle čeho vybírat.

Naproti tomu dron za desítky tisíc mimoděk zavazuje: mít ho za ty peníze zastrčený ve skříni (ať už pro nedostatek času, nebo proto, že vás létání sním znějakých důvodů neoslovilo) znamená mít nepříjemný pocit, kdykoliv si na něj vzpomenete. Ano, můžete ho prodat – ale nejspíš si tím přivodíte další nepříjemné pocity, protože bez několikatisícové ztráty se to obvykle neobejde. Proč? Protože do investičního zlata nebo nemovitosti má dron stejně daleko jako třeba auto nebo počítač. Znám dost lidí, kteří si svými starými drony raději zdobí stěny, než aby se obtěžovali jejich prodejem.

Proč je lepší nový?

Zdánlivě si to protiřečí smým předešlým tvrzením, že má být levný, ale pokud je levný dron nový, atedy vzáruce, riskujete mnohem méně než se strojem zdruhé ruky. Prvním důvodem je samozřejmě ona záruka. Inzeráty na prodej dronů vypadají lákavě, protože nešetří tvrzeními typu, „nepoužité“, „zjistil jsem, že mě to nebaví“, „jen jednou ve vzduchu“ apodobně. Naproti tomu jsem ještě nikdy nečetl inzerát světou „třískl jsem sním ozem anějak ho pak dal dohromady“, „spadl mi do vody azatím funguje“ nebo něco na ten způsob, přestože by se podle zákonů pravděpodobnosti vyskytovat měly.

Pochybnosti ovšech těchto zaručeně pravdivých hláškách se týkají ičasto inzerovaného tvrzení „je stále vzáruce“. To, že do jejího vypršení podle dokladů zbývají měsíce nebo iskoro celé zákonné dva roky, totiž nemusí vůbec nic znamenat. Pokud stroj upředchozího majitele prodělal nehodu nebo nějaký nepatřičný zásah, prodejce nebo servis výrobce to skoro vždycky zjistí – ana takový dron se záruka pochopitelně nevztahuje.

Kromě toho je tu ještě jeden důvod, proč si nepořizovat stroj zdruhé (nebo iněkolikáté) ruky: začátečník má suvedením do provozu aprvními lety leckdy dost práce iv případě nového výrobku. Není důvod si to komplikovat ještě nejistotou, jestli případné problémy způsobilo nepochopení návodu, nebo jestli je za tím vada stroje, kterého se někdo potřeboval zbavit.

Akde nakupovat? Nákup přes internet je zdánlivě pohodlný, přesto je dobré volit takový e-shop, jehož majitel má ikamennou prodejnu. Nejen kvůli reklamacím; je také kam si zajít pro radu apodobně. Proto jsou úplně nejlepší prodejci specializovaní přímo na drony nebo aspoň na modelaření: obvykle tam najdete nadšence, kteří poradí rádi, apřitom vědí, očem mluví.

Jeden zlevných dronů, jejichž sortiment se na trhu rychle mění. Tohle je EVO FlyerII, se kterým jsem kdysi začínal aužili jsme si spolu spoustu legrace

Proč má být malý?

Tady je odpověď velmi jednoduchá: protože můžete začít létat třeba idoma nebo vjiné uzavřené prostoře, za jakéhokoliv počasí, aniž byste riskovali, že vám uletí. Atedy můžete létat častěji než svelkými venkovními drony. Přitom právě intenzivní trénink je opravdu nutný; kdybyste se kněmu měli dostat jednou za půl roku, je to kničemu – vtomhle se drony podobají pilotování skutečných letadel. Smalým dronem také při učení nenaděláte velké škody – jak na zdraví, tak na majetku. Což je mimochodem důvod, proč by mělo jít otyp vybavený chrániči vrtulí.

Proč má být odolný?

To je asi každému jasné. Vpoužívaných materiálech jsou mezi jednotlivými výrobci velké rozdíly, navenek ale vypadají stejně aprakticky není cesta, jak jejich kvalitu předem zjistit – to poznáte až při prvním tvrdším přistání. Pokud to chcete zjistit předem, jediná cesta jsou recenze nebo diskuse na specializovaných webech afacebookových profilech.

Drony se už ze své podstaty podobají kocourům: žijí dobrodružné, ale pohříchu často krátké životy. Na rozdíl od kocourů přitom přicházejí nejčastěji ovrtule, ramena nesoucí motory, kamery apřistávací nohy. Zjistěte si proto, jestli jsou tyto prvky ksehnání jako náhradní díly (rezervní vrtule bývají často součástí balení).

Drony zkřehkého materiálu svého majitele brzy opustí

Proč má být od zavedené firmy?

Exploze zájmu okomerční drony vedla ke vzniku velkého množství firem, které je vyrábějí, adrtivá většina znich sídlí vAsii. Mezi těmi sneznámými jmény mohou být významní inovátoři abudoucí velcí hráči – ale také šunt spověstnou nekvalitou tržnic. Proto je přinejmenším zpočátku dobré držet se zavedených jmen.

Vmladém adynamickém oboru, jako jsou drony, se situace rychle mění, přesto tu pár stálic přetrvává. Zvýrobců levnějších typů to je zejména Syma, která si vtéto kategorii po zásluze získala oblibu. Vokamžicích, kdy píši tyhle řádky, se drží také Cheerson, Walkera, Parrot, Blade adalší.

Proč má mít kameru?

Zpočátku je zábavné létání samo osobě, ale leckoho dříve nebo později omrzí – což je škoda, protože drony nabízejí víc. Především je to schopnost nosit miniaturní kamery, které umí fotografovat anatáčet videa. Ty snízkým rozlišením mají už některé velmi levné drony, přesto je lepší dát místo nejnižšího rozlišení HD přednost vyššímu Full HD (podrobně si otom povíme včásti okamerách).

Kamery jsou ale užitečné iv případě, že nemáte ambice stát se leteckým kameramanem. Některé drony (udražších všechny, ale najdou se imezi levnějšími typy) umí vysílat obraz zpalubní kamery na monitor, který je součástí ovladače. Často tuto úlohu zastane smartphone nebo tablet připojený kovladači, případně speciální brýle svestavěnými displeji. Iluze, že řídíte skutečný stroj, je tak téměř dokonalá. Létání pomocí pohledu na obraz palubní kamery se říká FPV (First Person View, nebo First Pilot View).

Některé ztěchto typů levných dronů mají kamery zabudované, jiné odnímatelné. Vdruhém případě jsou víc na ráně, což uzačátečníka může být problém. Zase se ale dají při prvních letech sejmout, což vřele doporučuji.

Ajedna docela důležitá rada na konec: dobře si rozmyslete nákup příliš čerstvých novinek. Kupovat hned vprvní vlně nové revoluční výrobky nemusí vždycky být moudré. Obvykle unich ještě nejsou vychytané všechny mouchy, procento vadných kusů bývá vprvních sériích vyšší než později, někdy se dokonce může ukázat, že koncepce příliš předběhla svou dobu ačasto časem klesne icena.

Zavedenou firmou vyrábějící poměrně laciné drony je Syma

Dron pro dítě

Specifickou variantou výběru dronu je stroj pro dítě. Platí tu většina zvýše řečeného, ale kromě toho je třeba vybírat itak, aby hračka zaujala abyla pro dítě přínosem anikoliv krámem, který brzy skončí zapomenutý někde vkoutě.

Dětští psychologové vědí, že během vývoje dítěte existuje určité období, které je mimořádně významné pro celý jeho další život. Co ho zrovna obklopuje, to jej osloví natolik, že se mu často stane životní zálibou nebo dokonce posláním. Odborně se tomu říká imprinting. Nikdo přesně neví, kdy ta chvíle nastane (pravděpodobně je to ukaždého jedince jinak), proto je důležité, aby dítě vco největší míře obklopovaly inspirativní hračky aaby provozovalo aktivity, které ho obohacují. Drony to všechno splňují: jejich ovládání podporuje postřeh aprostorovou orientaci, ale hlavně mohou být startem kceloživotnímu zájmu nebo dokonce odbornosti aprofesi.

Věk, kdy je dron pro dítě vhodnou hračkou, začíná někde okolo sedmého roku. Není špatné, pokud už předtím mělo nějakou zkušenost slevnou dálkově ovládanou hračkou pohybující se po zemi nebo na vodě. Jednak si rodič ověří, že potomek má otento druh zábavy opravdu zájem amá na něj vlohy, jednak je přece jen lépe začínat sovládáním něčeho, co se pohybuje vdvojrozměrném prostoru, ateprve pak je lepší přejít do trojrozměrného.

Začátečnický dron pro nejnižší věkovou kategorii by měl splňovat kritéria, onichž už jsme se zmínili: malý, levný, bezpečný. Pořizovat vtéto fázi kvadrokoptéru skamerou je zbytečné. Takové modely se dají pořídit už vceně pod tisíc korun, lepší se ovšem najdou vcenovém rozpětí mezi jedním advěma tisíci.

Rodič by měl být dobrým parťákem apřátelským, trpělivým rádcem při prvních pokusech olétání – přestože pokušení nešikovnému potomkovi dron vzít azalétat si sám, je velké. Drony skamerou se hodí až pro pokročilejší nebo starší děti (alespoň 10 let, spíš víc). Tady už nejde jen olétání – současně jsou dobrým úvodem do světa videa, fotografie ipočítačové práce sobrazem. Avlastně do světa počítačů vůbec, přičemž na rozdíl od počítačových her vtomto případě nejde jen otupé vysedávání umonitoru. Kupovat drahý stroj pro dítě nemá smysl, protože riziko ztráty nebo rozbití je vysoké. Současně ale je třeba myslet ina to, aby zkušenosti sprvním dronem nebyly odrazující.

Dron může být atraktivní hračkou

Motory avrtule

Když kupujete auto, obvykle se zajímáte omotor, udronů to platí taky, ale na jednodušší úrovni (aspoň pokud jste začátečníci). Většina dronů kategorie, okteré je vtéhle kapitole řeč, má čtyři motory – jde otzv. kvadrokoptéry. Existují také trikoptéry, hexakoptéry, oktokoptéry atd., ale tím se zatím nebudeme zatěžovat. Motory jsou buď stejnosměrné, anebo takové, kterým se často říká střídavé, což je ovšem špatně, proto dáme přednost označení „bezkartáčové“. Ty druhé jsou lepší, ale také dražší, takže se vnejlevnějších dronech většinou nevyskytují (výjimky ovšem existují). Drony se stejnosměrnými motory jsou většinou vhodné jen na létání vinteriérech, nebo za bezvětří. Ovšem pro úplný začátek stačí.

Opravdu důležitá věc pro začátečníka je toto: na kvadrokoptéře se vždy dva adva motory otáčejí vopačném směru. Ato tak, že protilehlé se točí shodným směrem, zatímco sousední obráceně. Ztoho vyplývá, že vrtule nemůžete na osy motorů nasazovat libovolně, musíte použít jen ty, které na daný motor podle návodu (apodle označení na vrtuli ana rameni daného motoru) patří. Když to nedodržíte, dojde khavárii už během pokusu ostart. Uněkterých dronů je tam špatně přidělat ani nejde, ale právě utěch laciných často ano.

Vrtule nejde libovolně zaměňovat, levotočivé apravotočivé mají svá pevně určená místa. Umístění je vyznačeno na vrtuli amotoru (nebo nosníku motoru) barvou, písmenem nebo značkou

Je také nutné věnovat péči upevnění vrtule podle návodu. Pokud odpadne za letu (což se ulaciných modelů při ledabylém nasazení stane snadno), stroj jde okamžitě kzemi amálokdy ztoho vyvázne bez následků. Víc se vrtulemi prozatím nemusíme zabývat, vtéhle fázi našeho létání je důležité snad jen to, abychom měli kdispozici náhradní.

Akumulátory – Achillova pata dronu

Po srážce mého prvního dronu se skříní, bylo do jara – atedy do létání venku – dost daleko, jsem na trénování vbytě koupil malý levný stroj skamerou. Jmenoval se EvoFlyer amyslím, že už se nevyrábí, což je škoda, protože jsme si spolu užili spoustu legrace. Jenže už po týdnu létání se jeho akumulátor nafoukl tak, že se do svého místa vtrupu nevešel azjevně ztrácel sílu. Přitom jsem dělal všechno přesně podle návodu. Popsaný postup byl ostatně velmi jednoduchý: výrobce po mně chtěl jen to, abych vybitý akumulátor připojil přes přibalený USB konektor kpočítači. Když přestala LED na konektoru svítit, bylo nabito. Tedy první týden – ale pak čím dál méně anakonec vůbec.

Vnávodu evidentně cosi podstatného chybělo, takže jsem musel začít hledat radu jinde. Čímž chci naznačit, že ikdyž jsme vtéhle knize zatím motor avrtule dost odbyli, uakumulátoru se budeme muset zdržet déle. Tím spíš, že to je nejen kritický prvek systému dronu, který ovlivňuje většinu dalších parametrů, ale inejdražší průběžná položka létání. Přitom to paradoxně olevných dronech leckdy platí víc než odrahých, protože jejich výrobci problém nabíjení často dost šidí.

Víc potřebujeme vědět iz dalšího důvodu: sjedním akumulátorem si moc nezalétáte, protože výdrž ve vzduchu není dlouhá. Svelkou pravděpodobností proto budete dříve nebo později kupovat náhradní akumulátor. Musíte tedy vědět, co máte chtít.

Většina problémů sdrony vyplývá ztoho, že se vnich používají lithiové akumulátory. Momentálně to sice je nejvýkonnější asoučasně nejlehčí zdroj elektrické energie, ale také má celou řadu nedostatků.

Lithiový článek je především mimořádně citlivý na správné nabíjení – takže levné USB „nabíječky“ přibalované obvykle knejlacinějším dronům akumulátor často brzy zničí. Projevuje se to nejen ztrátou kapacity, ale poznáte to ipouhým pohledem: akumulátor se nafoukne. Proto je dobré mít kvalitní modelářskou nabíječku, která má speciální režim pro lithiové články. Apřed použitím si pozorně přečíst návod, protože nabíjení lithiových článků má svá specifika.

Stejně smrtící je pro lithiové akumulátory hluboké vybíjení. Ilevné drony sice většinou nějak signalizují, že jim dochází síla, ale často až tehdy, když už se napětí akumulátoru nebezpečně přiblížilo provoznímu minimu. Je proto dobré nelétat „na doraz“.

Lithiové akumulátory jsou také poměrně nebezpečné, při zkratu nebo mechanickém poškození mohou vzplanout nebo dokonce explodovat. Není proto dobré je při nabíjení nechávat bez dozoru, měly by přitom být na nehořlavé podložce adaleko od snadno vznětlivých materiálů. Vžádném případě akumulátor nenabíjejte uvnitř dronu. Apo létání ho nenabíjejte, dokud úplně nevychladne. Nebezpečné ostatně mohu být ipodezřele levné nabíječky asijské provenience.

Při přepravě musí mít akumulátor chráněné kontakty amusí být být uzavřený ve speciálním bezpečnostním obalu (tzv. safe bag, safe pack, lipo guard apodobně), který prodávají modelářské obchody. Při dlouhodobějším skladování adopravě je potřeba mít akumulátory vybité na přibližně 50 procent kapacity (více ocestování sdrony vkapitole olegislativě apředpisech).

Lithiové akumulátory používané vdronech

Jak kupovat akumulátor ajak oněj pečovat

Žádnou baterii nebo akumulátor slušný člověk jen tak nevyhazuje mezi odpadky – ao těch lithiových to platí obzvlášť, protože jsou opravdu nebezpečné. To je současně také důvod, proč nafouknutý nebo jinak nepoužitelný akumulátor zdronu nelze jen tak vrátit do sběrného dvora nebo výrobci krecyklaci, protože se musí nejdřív bezpečně vybít. Dělá se to obvykle tak, že ho celý (včetně kontaktů) hodíte do hodně slané vody. Článek se tak pozvolna bezpečně vybíjí (možná uvidíte, jak se na kontaktech tvoří drobné bublinky).

Tzv. chytrý akumulátor vybavený obvody kontrolujícími jeho nabíjení avybíjení. Pokud máme akumulátorů víc, je dobré je označit, abychom je používali rovnoměrně, protože počet nabíjecích avybíjecích cyklů je omezený

Tolik oposledních věcech akumulátoru než se definitivně odebere do silikonového nebe – teď je ale potřeba koupit nový. Zdánlivě není nic jednoduššího: objednáme ho na e-shopu, nebo ho koupíme vmodelářské prodejně. Tak prosté to ale přece jen není.

Drahé drony obvykle mají „chytré“ akumulátory obsahující čipy, které hlídají stav asprávné nabíjení, av balení je ipříslušná nabíječka. Ulevných, onichž teď mluvíme, ale chytré baterie nenajdeme ačasto ani nabíječka vbalení nestojí za moc – platí to obzvlášť unabíjení prostřednictvím USB. Už jsme také zmínili, že nejspíš budeme dříve nebo později potřebovat akumulátor náhradní. Takže podle čeho vybírat?

Vkatalogových údajích olithiových akumulátorech (případně vúdajích odronu říkajících, jaký akumulátor do něj potřebujete) najdete popis parametrů, kde jistě rozpoznáte rozměry ahmotnost. Pro drony je samozřejmě důležité, aby se baterie do stroje vešla aaby ji unesl. Pak tu ale jsou další údaje, které jsou méně srozumitelné apřinejmenším stejně významné. Snejvětší pravděpodobností vypadají nějak takhle: 6S, 3300 mAh, 40C, 5C. Vysvětlíme si je pěkně popořadě.

?

CO ŘÍKAJÍ TYTO ÚDAJE

→ 6S → 3300 mAh → 40C → 5C

6S – číslo, které označuje počet článků, znichž se akumulátor skládá. Aprotože jeden lithiový článek má jmenovité napětí 3,7 V, číslo Ssoučasně po jednoduchém násobení prozradí ijmenovité napětí baterie. Vtomto případě 22,2 V.

3300 mAh – kapacita akumulátoru. Čím větší, tím déle stroj vydrží ve vzduchu nebo tím více toho unese.

40C – číslo udává maximální proudový odběr (např. při letu dronu), přičemž za C dosadíme kapacitu akumulátoru. Vtomto případě to tedy bude 3300 × 40, tj. 132 000 mA, tedy 13,2 Ampér.

5C – maximální nabíjecí proud, kde za C opět dosadíme kapacitu akumulátoru. Čím větší nabíjecí proud, tím rychleji se baterie nabije, ale tím rychleji také nejspíš zestárne. Pokud tedy máte dost času, nic nezkazíte, když budete nabíjet proudem 1C iv případě, že výrobce povoluje víc.

Univerzální modelářská nabíječka vhodná ipro lithiové akumulátory. Užitečnou součástí jejího příslušenství jsou kabely skonektory pro různé typy akumulátorů

Důležitý je také typ konektoru – aby šlo akumulátor připojit ke stroji ak nabíječce. Je jich bohužel velké množství, vjejich značení je trochu chaos anávody kpoužití dronu ani akumulátoru většinou typ konektoru neuvádějí. Nákup nového akumulátoru (přinejmenším toho prvního) je proto dobré realizovat vkamenném obchodě, ato tak, že doneseme starý (nebo aspoň konektor zněj), případně celý dron.

Když už jsem zmínil konektory anabíječku, musíte vědět, že akumulátory složené zvětšího počtu článků (tj. 2S avíce) mají kromě hlavního konektoru ještě jeden, tzv. balanční. Ten zajišťuje, aby se všechny články nabíjely stejně, protože kdyby tomu tak nebylo, akumulátor se poškodí. Což je jeden zdůvodů, proč lithiové akumulátory nejde nabíjet kdejakým zdrojem, ale pouze speciálními nabíječkami ktomu určenými.

Vžádném případě nedávejte akumulátory nabíjet hned po létání, nechte je nejdřív vychladnout. Pokud nabíječka nemá funkci automatického vypnutí, nebo aspoň signalizaci plného nabití, hlídejte čas nabíjení udaný výrobcem. Přebíjení totiž lithiové články ničí stejně spolehlivě jako hluboké vybíjení.

Lithiový akumulátor je pro bezpečný alevný provoz dronu stěžejní prvek auž staří Římané věděli, že opakování je matka moudrosti. Proto neuškodí si ty hlavní zásady zacházení snimi vkrátkosti shrnout.

?

JAK ZACHÁZET SAKUMULÁTORY

→nabíjet pouze nabíječkami ktomu určenými

→začít nabíjet teprve po vychladnutí akumulátoru

→nepřebíjet

→nenabíjet vdronu

→nabíjet daleko od hořlavých materiálů

→nedopustit hluboké vybití

→nedopustit zkrat

→nafouknutý akumulátor je nebezpečný

→staré odevzdávat vybité pouze na ktomu určená sběrná místa

(je to nebezpečný odpad)

Tajná řeč reklamních prospektů

Výběr malých kvadrokoptér už je docela slušný – dokonce ikdyž eliminujeme příšernosti tvářící se jako brouci nebo růžové ableděmodré hračky evokující kojeneckou výbavičku. Rozhodně neuškodí, když sáhnete po typu, který má chráněné vrtule; při létání vuzavřených prostorách nebo při létání dětí bych to dokonce považoval za nezbytnost.

Kvýběru konkrétního minidronu pomůže internet, zejména YouTube, ale ifacebookové skupiny zaměřené na drony. Výhodou je, že autoři příspěvků většinou prezentují bezprostřední osobní zkušenost, což se opachatelích mnoha reklamních textů ve-shopech říct nedá. Anavíc tato videa dokáží suplovat návody vbalení, které by se často hodily spíš jako cvičební texty pro specialisty na dešifrování. Jenže zrovna ulevných typů dronů moc recenzí nenajdete, protože fanoušci se pochopitelně soustřeďují na pokročilejší stroje. E-shopy nabízené produkty značně idealizují, zajímavější jsou videorecenze na YouTube, což ovšem obvykle vyžaduje slušnou znalost hovorové angličtiny.

Pokud jste si vybrali, je čas na nákup. Internet svádí zvládnout vše zdomova, navíc zahraniční e-shopy jsou podstatně levnější než domácí prodejci. Přesto bych se alespoň vpřípadě úplně prvního dronu přimlouval za osobní převzetí vprodejně. Ahlavně za rozbalení před prodavačem snáslednou kontrolou obsahu krabice podle popisu vnávodu. Vždycky jsem to považoval za nemístnou buzeraci, ale právě zkušenosti sdrony mě přiměly změnit názor. Poukazovat na porušenost či neporušenost krabice nedává smysl, protože dovozci do nich vkládají české návody – takže logicky při tom obal porušený být musí.

Pohled do výkladní skříně obchodu slevnými drony

Vysílačka neboli ovladač

Věci, kterou se drony řídí, většina lidí říká vysílačka, ikdyž to není tak docela přesné, protože má idalší funkce – přesnější je proto termín „ovladač“. Iv tomto případě se podřídíme pravidlům kapitoly pro začátečníky anepůjdeme do zbytečných podrobností. Vpodstatě nám teď jde ojediné: aby dron dělal to, co chceme.

První věc, okteré bychom měli vědět ijako začátečníci, je takzvaný mód vysílače. Na panelu vysílačky jsou dva hlavní ovládací prvky – páčky křížových ovladačů, nebo chcete-li joysticků, znichž jeden ovládá „plyn“, (tj. stoupání aklesání) aotáčení kolem svislé osy, zatímco druhý pohyby dopředu, vzad ado stran. Potíž spočívá vtom, že urůzných vysílaček je to různě: ujedněch je plyn aspol. vlevo, ujiných vpravo. Prvnímu uspořádání se říká Mód 2, druhému Mód 1. (Jsou iMód 3 a4, ale tím si teď nebudeme zbytečně komplikovat život).

Dřív byl vmodelářství obvyklý Mód 1, mezi drony ale převládl Mód 2. Je to důležitější, než se na první pohled zdá, protože na které uspořádání si při učení zvyknete, ztoho se jen těžko budete předělávat na opačné. Některé vysílačky jde snadno přepnout zjednoho módu na druhý, ujiných se to dá alespoň „zbastlit“, pokud jste šikovní, vkaždém případě je ale potřeba to vědět.

Důležité je také takzvané vytrimování – tedy vyvážení stroje tak, aby po vzletu neujížděl do stran nebo se neotáčel kolem své osy. Jen vyvážený dron půjde snadno abezpečně řídit. Slouží ktomu nejčastěji tlačítka vedle apod páčkami křížových ovladačů (není nad to číst návod).

Trimovat za letu je někdy problematické, zvlášť pokud máte kdispozici omezený prostor. Při létání vmístnostech se mi proto osvědčil následující postup: dron je na hladkém rovném povrchu ajá přidávám „plyn“ jen khranici, kdy začíná mít snahu odlepit se od země. Vté chvíli je dobře vidět, kam ho to táhne, amůžeme celkem vklidu trimovat, aniž by hrozil pád nebo náraz. Na koberci, trávě nebo na oranici to samozřejmě nejde.

Ovladač dronu („vysílačka“)

Levné drony také často mívají na ovladači „akrobatické tlačítko“ – knoflík, který stroj přinutí udělat přemet. Někdy se tomu říká Flip funkce. Pokud cítíte potřebu takové věci dělat, rozhodně doporučuji ve volném prostoru avýš nad zemí.

Udronů kategorií „levné – střední“ a„levné – ne zas tak úplně levné“ jsou na ovladači ještě tlačítka, kterými se ovládá palubní kamera. Jedno je spoušť fotoaparátu, druhé zapne aukončí nahrávání videa.

Ovysílačce byste měli vědět ještě jednu věc: stejně jako dron ji pohání baterie. Teď si asi řeknete, proč vám něco tak samozřejmého říkám – ale nezbláznil jsem se. Ono totiž nestačí, aby tam baterie byly, ale musí být idobře nabité. Ovladač vakci má docela slušnou spotřebu, apokud napětí zdroje příliš klesne, může se dron vymknout kontrole nebo dokonce uletět. Dražší modely dronů mají obvykle vovladači vestavěný lithiový akumulátor, který si onabití sám řekne – ulevných strojů ale nic takového nečekejte. Tady si články většinou musíte dokoupit. Aprotože spotřeba je opravdu velká, lepší jsou ty nabíjecí sco největší kapacitou.

IOC řízení – inteligentní, nebo bezhlavé?

Drony otrochu dražší často mívají letový režim, který se vnávodech aprospektech vyskytuje pod nepřeberným množstvím označení azkratek. Ktěm nejobvyklejším patří „headless“ (což vdoslovném překladu dává poněkud nežádoucí smysl „bezhlavé“), „IOC“, „inteligentní řízení orientace“, „relativní způsob řízení“, „smart“ apodobně. Spočívá vtom, že stroj letí tím směrem, kam vychýlíte páčku směrového řízení, bez ohledu na to, kam míří jeho příď.

Každý, kdo už svůj stroj zvedl do vzduchu aotočil se sním, asi ví, včem spočívá výhoda téhle vymoženosti. Bez nastavení tohoto režimu dron reaguje na pokyny směrového řízení jakoby ze svého pohledu: když vy vychýlíte páčku vpravo, on letí tam, kde je jeho pravobok. Což je vpohodě, dokud je orientovaný stejným směrem jako vy. Když se kvám ale natočí bokem, je jeho „vpravo“ vaše „vpřed“ nebo „vzad“. Akdyž si ho otočíte přídí ksobě, je všechno najednou obráceně. Řízení je za takových okolností pro začátečníka – mírně řečeno – obtížné avyžaduje cvik. Ale dobře, já se přiznám: je obtížné ipro mě, přestože už nějaký ten cvik mám. Přičemž „obtížné“ je vlastně velmi kulantní výraz, takže ještě jednou po lopatě: pokud dron neřídíte podle obrazu zjeho palubní kamery (mimochodem, legislativa to zakazuje), tak chybný povel při otočení je jednou zčastých příčin havárií.

„Inteligentní řízení“ to zdánlivě řeší, proto je také někdy vydáváno za jakýsi začátečnický režim. Názory na jeho užitečnost se ale různí – pravdou je, že pokud si na něj zvyknete, skutečným operátorem dronu se nikdy nestanete. Na druhou stranu jsou situace, kdy se hodí, například při filmování, při akrobatických manévrech – ale to už jsou záležitosti spíše pro pokročilejší operátory. Dobré také někdy je do něj přepnout při kritických situacích, například když jste ztratili přehled, kam dron vlastně letí.

Proč ajak to létá

Teorie je sice většinou nudná náležitost, ovšem při létání se bez ní obejdou jen ptáci, mouchy anetopýři. Nepatříme-li mezi ně (něco mi říká, že ne) měli bychom před prvním startem našeho dronu vědět přece jen omalinko víc, než jen to, že létá, protože hýbáme spáčkami na ovladači.

Na první pohled vypadá multikoptéra velmi jednoduše: vrtule, motory, baterie. Žádné pohyblivé prvky, složité mechanismy, ovládací prvky. Proč na to nepřišli už první průkopníci letectví amísto toho vymýšleli komplikovaná letadla avrtulníky? Odpověď možná leckoho překvapí: protože dron nedokáže létat bez počítače.

Pro zjednodušení teď budeme mluvit okvadrokoptéře představující momentálně nejběžnější uspořádání. Vprincipu to ale platí pro všechny multikoptéry.

Mozkem dronu je tzv. řídicí jednotka. Je to nejdůležitější prvek systému, bez ní by dron nelétal

Důvod, proč se kvadrokoptéry objevily až teď, je prostý: toto uspořádání není samo osobě schopné stabilního letu. Zatímco klasické letadlo nebo vrtulník drží ve vzduchu jaksi samy, dron by se bez neustálých korekcí chodu motorů okamžitě zřítil. Proto je na palubě počítač – řídicí jednotka vybavená gyroskopy aakcelerometry, která průběžně sleduje polohu stroje apodle toho upravuje chod motorů. Bez výkonného apřitom velmi malého alehkého počítače by byl koncept dronu neuskutečnitelný. Proto se průkopníci letectví tak dlouho ubírali jiným směrem.

Jen se vznášet ve vzduchu by ale bylo kničemu; řídicí jednotka tedy musí stroj také ovládat podle pokynů zvysílačky vruce operátora. To je naopak velmi jednoduché: dron jde řídit ve všech směrech pouhými změnami otáček vrtulí.

Ukvadrokoptéry se stejným směrem vždy točí protilehlé vrtule (tj. na opačných stranách diagonály, nebo chcete-li čtverce), zatímco sousedící vrtule se točí opačně (jinak řečeno: obě vrtule na jedné diagonále se točí opačně než vrtule na druhé diagonále).

Má-li stroj stoupat nebo klesat, je to jednoduché: všechny vrtule zrychlují nebo zpomalují. Pokud se má pohybovat určitým směrem dopředu nebo do stran, zpomalí vrtule na straně, kam se má ubírat, zatímco na druhé straně zrychlí avýsledný náklon už udělá své. Když se má otáčet podle svislé osy, zpomalí oba motory na jedné diagonále, zatímco na druhé zrychlí.

Na první pohled je to jen nudná teorie, přesto má ale velký praktický význam. Operátor musí zajistit, aby se všechny vrtule opravdu točily podle pokynů řídicí jednotky anic jim vtom nebránilo. Kobtížné ovladatelnosti nebo dokonce naprosté neovladatelnosti dronu (zejména umalých typů) totiž někdy stačí inečistoty namotané na ose motoru. Odeformacích nebo poškozeních vrtulí ani nemluvě. Pokud tento princip řízení známe, můžeme zchování dronu také snadněji odhalit příčinu případných problémů (např. chybný chod některého zmotorů nebo jeho regulátoru).

Existují ijiná uspořádání vrtulí – od tří až do osmi. Obecně jde říct, že čím méně vrtulí, tím větší obratnost, čím víc, tím větší spolehlivost (ipři výpadku několika motorů dokáže dron bezpečně přistát). Méně vrtulí proto mají závodní stroje, víc velké profesionální drony sdrahými kamerami adalším zařízením na palubě. Kvadrokoptéra je tedy jakýsi univerzální kompromis avětšina dnešních spotřebitelských dronů představuje toto řešení.

Konečně do vzduchu

„Vznášejte se, otáčejte, dělejte přemety… vše další zajistí elektronika modelu,“ tak nějak to obvykle tvrdí texty na popisech dronů ve-shopech. Ve vlastním zájmu to neberte moc vážně: budete rádi, když levný stroj první den nerozbijete ani vám neuletí. Představa, že bude od začátku dělat to, co chcete, je zříše pohádek. Auž vůbec nečekejte, že si koupíte skvěle vybavený dron skamerou, dojedete sním na zajímavé místo anatočíte tam skvělý film nebo pořídíte profesionálně použitelné fotky. Jediné, čeho při takovémhle přístupu docílíte, budou velké výdaje aještě větší zklamání.

Před prvním startem (dron EHang sneobvykle uspořádanými vrtulemi)

Pokud nejste piloti nebo aspoň kormidelníci ponorek, tak na rozdíl od všeho, co jste kdy řídili, se dron pohybuje vtrojrozměrném prostoru, což samo osobě klade na netrénovaného operátora velké nároky. Ale je tu irozdíl od všech ostatních věcí, které létají: dron nemá jasně definovanou příď azáď, takže stačí, když vám unikne, že se otočil, aovládání funguje přesně obráceně – asi jako kdyby volant po zatočení doprava nasměroval auto vlevo. Navíc není odezva na povely okamžitá, protože vzduch není pevná země ani voda. Podvědomá začátečnická snaha řešit to radikálnějším zásahem obvykle vede krozkolísání dronu aněkdy ik úplné ztrátě kontroly. Budete nejspíš překvapení, jak těžké zpočátku je koordinovat činnost mozku, pohyby rukou aprstů na ovládacím panelu areakce dronu.

Kněkterým dronům jsou kdispozici počítačové trenažéry, většinou ale ne – astejně to není ono. Jak už jsme zmínili, smalými drony jde začít létat doma, ale dejte zdosahu proudu od vrtulí všechny lehké věci. Az širšího okolí všechno křehké. Výhodou létání doma je ito, že pak nějaký čas nebudete muset utírat prach.

Vmístnostech dejte pozor blízko stropů – dron má snahu se knim přisát. Pokud nejsou vrtule vchráničích, následuje pád, někdy vylepšený rozbitím vrtulí, někdy ihoršími věcmi. Akdyž jsou vrtule vchráničích, není lehké jej ztéto situace bez pádu vyvést, protože odlepit jde jen po velkém snížení otáček.

Je zima: létat, nebo nelétat?

Můj první dron

Ryze Tello: Víc než jen hračka, ikdyž…

Miniaturní dron Ryze Tello

i

Table of Contents

1 Úvod

Hastrman

Věc, která míří do budoucnosti

Jak knihu číst

2 Začínáme

Čím začít

Proč má být levný?

Proč je lepší nový?

Proč má být malý?

Proč má být odolný?

Proč má být od zavedené firmy?

Proč má mít kameru?

Dron pro dítě

Motory a vrtule

Akumulátory – Achillova pata dronu

Jak kupovat akumulátor a jak o něj pečovat

Tajná řeč reklamních prospektů

Vysílačka neboli ovladač

IOC řízení – inteligentní, nebo bezhlavé?

Proč a jak to létá

Konečně do vzduchu

Je zima: létat, nebo nelétat?

Můj první dron

Ryze Tello: Víc než jen hračka, i když…