Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Miroslava Kachlová, DiS., PhDr. Ilona Plevová, PhD.

POSTUPY V OŠETŘOVATELSKÉ PÉČI 2
Bariérová ošetřovatelská péče

Recenzentka:
Doc. MUDr. Lidmila Hamplová, PhD.

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2022
Cover Photo © depositphotos.com 2022
Ilustrace Michal Pleva

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 8536. publikaci
Odpovědná redaktorka Karla Hejduková
Sazba a zlom Josef Lutka
Počet stran 112
1. vydání, Praha 2022
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Publikace vznikla za podpory projektu Lékařské fakulty Ostravské univerzity, Centra pokročilých inovačních technologií Vysoké školy báňské – Technické univerzity Ostrava a Fakultní nemocnice Ostrava, č. CZ. 02.1.01/0.0/0.0/17_049/0008441 „Inovativní léčené metody pohybového aparátu v úrazové chirurgii“ v rámci operačního programu Výzkum, vývoj, vzdělávání, který je financován Evropskou unií a státním rozpočtem České republiky.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-4912-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-4911-7 (pdf)
ISBN 978-80-271-1243-2 (print)

Úvod

Dostává se vám do rukou další ze série publikací zaměřených na ošetřovatelskou praxi – činnosti, výkony a intervence, jež jsou každodenní součástí práce sestry. Tato publikace rozpracovává problematiku bariérové péče v souvislosti s ošetřovatelskou péčí. Téma bariérové péče bylo v posledních letech pro sestry a všechny ostatní zdravotníky velmi aktuální – v souvislosti s pandemií COVID-19 bylo třeba ve zvýšené míře dodržovat zásady stanovené pro péči o infekční pacienty, některé postupy musely být inovovány, některá opatření byla díky pandemii do péče nově zavedena.

Ošetřovatelská péče zahrnuje činnosti sester poskytované pacientům (a jejich blízkým) k uspokojení jejich potřeb a stabilizaci stavu. Bariérovou ošetřovatelskou péčí rozumíme využití systému pracovních, organizačních a provozních opatření, s cílem zabránit vzniku a šíření infekcí spojených se zdravotní péčí. V naší publikaci věnujeme tomuto komplexnímu systému celkem devět kapitol. První kapitolu Pojmy související s problematikou bariérové ošetřovatelské péče jsme zařadily na úvod pro pochopení odborné terminologie, která bude vás, čtenáře, provázet celou publikací a která je s problematikou bariérové péče spjata.

Druhá kapitola Infekce spojené se zdravotní péčí (HCAI) objasňuje způsoby přenosu a charakteristiky infekcí, na něž je bariérová péče v rámci svých preventivních opatření zaměřena, protože dopady těchto nákaz jsou pro zdravotnický systém velmi závažné.

Důležitost dodržování postupů bariérové péče není pro zdravotnické pracovníky závazná pouze vzhledem k jejich morálním hodnotám, ale je pro ně povinná i z hlediska dodržování právních norem. Této problematice je věnována kapitola třetí – Bariérové ošetřovatelství v legislativních dokumentech a normách.

Kapitola Zásady osobní hygieny zahrnuje nejen informace z problematiky bariérového ošetřovatelství, ale také obecně platné informace pro všechny zdravotnické i nezdravotnické pracovníky v jejich každodenní praxi.

Pátá kapitola Osobní ochranné pracovní prostředky se věnuje charakteristice jednotlivých ochranných prostředků, jejich způsobu použití ve stanovených situacích.

Jedním z nejdůležitějších pilířů bariérového ošetřovatelství je Hygiena rukou, proto byla tomuto tématu věnována kapitola samostatná, v pořadí šestá.

V rámci přerušení cesty nákazy od zdroje k vnímavému jedinci je nutné dodržovat zásady, jež vedou k likvidaci původců – tato opatření jsou popsána v sedmé kapitole Dekontaminace, sanitace, dezinfekce, sterilizace.

Osmá kapitola Bariérová péče v souladu s hygienickými požadavky na provoz zdravotnických zařízení je zaměřena na vymezení kritérií z hlediska provozu zdravotnických zařízení, s ohledem na prevenci šíření infekcí spojených se zdravotní péčí.

Poslední devátá kapitola Postupy bariérové ošetřovatelské péče se může jevit pro sestry v konkrétních postupech nejvíce nosná. Kapitola však navazuje na všechny kapitoly předchozí, ve kterých byla problematika související s jednotlivými intervencemi konkrétně rozebrána.

Publikace se věnuje tématu bariérové péče souhrnně, srozumitelně, vnáší informace novější a aktuální. Doufáme, že bude pro čtenáře přehledná a najdou v ní pro svoji praxi podstatné informace.

1Pojmy související s problematikou bariérové ošetřovatelské péče

Ke správnému pochopení problematiky bariérové péče je nutné mít znalosti hned z několika zdravotnických oborů – pojí se zde odbornost oboru epidemiologie, hygieny, mikrobiologie a samozřejmě také ošetřovatelství.

Proto je dobré hned v úvodu vysvětlit několik odborných pojmů souvisejících s danou problematikou, se kterými je pracováno dále v textu publikace. Pojmy jsou řazeny abecedně.

Agens je původce, příčina nemoci.

Antisepse je soubor opatření zaměřených na likvidaci většiny původců mikrobiálních nákaz a je prováděná pomocí dezinfekce.

Asepse znamená nepřítomnost mikroorganizmů a choroboplodných zárodků, tedy zejména bakterií, virů, prvoků a spor.

Dekontaminace je zbavení nečistot, včetně choroboplodných zárodků.

Dezinfekce je zneškodnění choroboplodných zárodků pomocí fyzikálních, chemických a kombinovaných postupů s cílem přerušení cesty nákazy od zdroje k vnímavému jedinci.

Eliminace nákazy je dlouhodobé územní přerušení procesu šíření nákazy.

EMRSA (epidemic MRSA) je označení MRSA (na methicilin rezistentní zlatý stafylokok) s vysokým potenciálem rychlého šíření.

Epidemie je výskyt nákazy, který výrazně převyšuje běžný výskyt daného jevu v daném místě a čase.

Epidemiologie je lékařský obor, který se zabývá studiem výskytu nemocí a poruch zdraví v lidské populaci a studiem faktorů, které tento výskyt podmiňují nebo ovlivňují.

Etiologické agens je jakýkoli organismus (viry, rikettsie, bakterie, nižší houby, protozoa, parazité), který je schopen vyvolat nákazu člověka nebo zvířete.

Expozice je působení, vystavení – v souvislosti s nákazou, působením desinfekčního přípravku aj.

HCAI (health care-associated infections) je termín pro infekce spojené se zdravotní péčí, což jsou infekce, které vznikly v souvislosti s nemocniční, ambulantní nebo následnou zdravotní péčí a nebyly přítomny (ani v inkubační době) na začátku této interakce. Dříve byly tyto nákazy označovány jako nozokomiální.

Incidence je počet nových případů onemocnění za určité časové období.

Infekce je průnik mikroorganismu (viru, bakterie, případně parazita) do těla jeho hostitele a nepříznivé působení na něj.

Inkubační doba je časový úsek infekčního cyklu (první fáze), během nějž nejsou na hostiteli viditelné příznaky.

Kontaminace je znečištění např. předmětů, vody, vzduchu aj. škodlivými látkami, ve zdravotnictví je spojována zejména s vniknutím choroboplodných zárodků do organizmu.

Morbidita (nemocnost) je počet nemocných v určitém časovém období (nejčastěji během roku) vztažený na populační jednotku.

Mortalita (úmrtnost) je počet zemřelých za určité časové období (zpravidla 1 rok) vztažený na populační jednotku (100 000 obyvatel).

MRSA (methicillin-resistant Staphylococcus aureus) je označení kmene Staphylococcus aureus rezistentního k oxacilinu v důsledku akvizice mecA genu.

Nosič je člověk (případně zvíře), který je potenciálním zdrojem nákazy pro vnímavého jedince (má infekční agens ve svých tkáních), ale je bez klinických příznaků onemocnění.

Ohnisko nákazy je místo, respektive lokalita, kde se uskutečňuje proces šíření nákazy.

Původce viz agens.

Rezistence je odolnost, schopnost bakterií přežívat a množit se i při léčbě příslušným antibiotikem.

Sepse je systémová zánětlivá odpověď vyvolaná infekcí.

Sporadický výskyt je výskyt ojedinělých případů onemocnění bez jejich zjevné nebo prokazatelné epidemiologické souvislosti.

Sterilizace je souhrn opatření, která vedou v daném prostředí k usmrcení všech životaschopných mikroorganismů, včetně spor a helmintů s jejich vajíčky a nezvratné inaktivaci virů.

Surveillance je označení pro epidemiologické studium nemoci (dohled, bdělost, sledování, pozorování) jako dynamického procesu (včetně ekologie původce nákazy, hostitele, rezervoárů a vektorů nákazy, studium zevních podmínek prostředí a všech mechanismů, které se uplatňují v procesu šíření nákazy v rozsahu, ve kterém se daná nákaza vyskytuje).

Vehikulum původce nákazy jsou kontaminované předměty a substance (voda, potraviny apod.) které mohou být prostředkem nepřímého přenosu nákazy. Infekční agens se zde může, ale nemusí pomnožovat a vyvíjet.

VRSA (vancomycin-resistant Staphylococcus aureus) je označení kmene S. aureus rezistentního k vankomycinu v důsledku akvizice van genu. VRSA jsou někdy nazývány GRSA (glycopeptideresistant Staphylococcus aureus).

2Infekce spojené se zdravotní péčí

Termín infekce spojené se zdravotní péčí (health care-associated infections, dále již jen HCAI) je ekvivalentem dříve užívaného pojmu nozokomiální nákaza/nemocniční infekce. Termín nozokomiální nákaza se nahrazuje termínem infekce spojené se zdravotní péčí dle předpisu č. 267/2015 Sb., kterým se mění zákon č. 258/2000 Sb., oochraně veřejného zdraví.

Vznik těchto infekcí je problémem komplexním, jež zasahuje celý zdravotnický systém, souvisí úzce sproblematikou antibiotické rezistence azabývá se jím řada organizací, včetně Světové zdravotnické organizace scílem nastavit optimální preventivní doporučení kzabránění jejich vzniku ašíření.

Do skupiny HCAI řadíme všechny infekce, jež vznikly vsouvislosti snemocniční, ambulantní nebo následnou zdravotní péčí anebyly přítomny zjevně ani vinkubační době na začátku této interakce. Vznikají nejdříve za 48 hodin po přijetí do zdravotnického zařízení anejpozději do 48 hodin po propuštění, uinfekcí chirurgických ran pak do 30 dnů. Na jejich vzniku se podílí řada faktorů:

■přítomnost specifických mikroorganizmů vdaném zdravotnickém zařízení

■oslabení organizmu pacienta základním onemocněním

■diagnostické aléčebné zásahy

■dodržování/nedodržování zásad asepse, sterilizace, dezinfekce

■úroveň odbornosti personálu daného zdravotnického zařízení

Bylo prokázáno, že HCAI vedou kvzestupu morbidity (nemocnosti) amortality (úmrtnosti) amají negativní vliv na ekonomiku avýkonnost poskytovatelů zdravotní péče vkaždém zdravotnickém zařízení (prodloužení doby hospitalizace avzestup nákladů vzhledem kposkytnutým léčivům, diagnostickým aterapeutickým výkonům). Vsoučasnosti jsou považovány za významný indikátor kvality péče zdravotnických zařízení.

VEvropě jsou HCAI známy už od 4. století – zdoby vzniku prvních nemocnic, nicméně pravděpodobně první známá protiepidemická opatření vprostředí zdravotnických zařízení byla zavedena do praxe až v19. století. Zavedení dezinfekce rukou před kontaktem spacientem znamenalo průlom ve snížení možného nebezpečí vzniku infekce1. V19. století bylo rovněž potvrzeno, že tyto infekce jednoznačně souvisí spobytem ve zdravotnickém zařízení2. Vhistorickém vývoji HCAI bylo dalším významným milníkem objevení antibiotické terapie3, jež vneslo pozitivní světlo do boje proti těmto nákazám. Nicméně vprůběhu let, vývojem medicíny anadužíváním antibiotik vterapii, došlo krezistenci některých bakterií, což přineslo také negativní dopad na boj proti HCAI aomezené možnosti léčby. Zvláště všedesátých letech 20. století pak byl zaznamenán velký problém arozsah HCAI vnemocničních zařízeních, díky rozšíření zejména stafylokokových infekcí rezistentních na antibiotika.

Míra výskytu HCAI vsoučasné době souvisí také snarůstajícími technickými, diagnostickými aterapeutickými (mnohdy invazivními) možnostmi daných zdravotnických zařízení, zvyšujícím se věkem pacientů, svyšší možností přežití extrémně nezralých novorozenců, polytraumatizovaných akriticky nemocných pacientů, pokrokem vonkologické terapii.

Navzdory výraznému pokroku medicíny aošetřovatelské péče, míra výskytu HCAI se udržuje stále na stejné úrovni. Průměrná incidence HCAI se ve zdravotnických zařízeních uhospitalizovaných pacientů pohybuje mezi 6–8 %. Výskyt HCAI závisí na řadě okolností, narůstá sdélkou hospitalizace pacienta, obzvlášť vysoká bývá na odděleních intenzivní aresuscitační péče. Mezi oddělení sčastým výskytem HCAI patří oddělení chirurgická, popáleninová, interní, urologická, gynekologicko-porodnická, neonatologická, ale také psychiatrická. Lze konstatovat, že HCAI jsou nevyhnutelnou, ale ovlivnitelnou komplikací zdravotní péče. Predisponující faktory vzniku HCAI jsou uvedeny vtabulce 1.

Patogenní organismy mohou přežívat vráně, vdýchacím, trávicím, močopohlavním systému, vkrvi, potravinách, vklinickém odpadu. Mezi hlavní původce HCAI patří zejména Grampozitivní koky (stafylokoky, streptokoky aj.), Gramnegativní tyčinky (pseudomonády, klebsiely, legionely, Escherichia coli aj.), mykotické organismy (candidy, aspergily aj.). Iviry patří mezi původce HCAI – nejčastěji virus VHC, VHB, EBV, CMV adalší. Jako původce nákazy se však může uplatnit jakýkoli druh mikroorganismu, který je schopný vyvolat onemocnění učlověka.

Tab. 1 Predisponující faktory pro vznik HCAI (Maďar, Podstatová, Řehořová, 2006)

Vnitřní faktory

Vnější faktory

věk (nad 60 let, novorozenci)

životní styl

hormonální poruchy (DM)

hematologické onemocnění

maligní nádory

imunodeficit (infekce HIV)

obezita

malnutrice

poruchy krevního oběhu

polytrauma

popáleniny

dekubity

ulcus cruris

jiná závažná onemocnění (např. jater, ledvin, srdce aj.)

délka hospitalizace

operace

transplantace

tracheostomie

endotracheální kanyla

gastrická sonda

močová katetrizace

intravenózní katetrizace

infuze, transfuze

cizí těleso

drenáž

instrumentální zákrok

opakovaná narkóza

endoskopie

léčba zářením

■kožní