Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Eva Procházková, PhD.
Erwin Böhm Institut

BIOGRAFIE V PÉČI O SENIORY

Recenzentky:
Doc. PhDr. Marie Trešlová, Ph.D.
PhDr. Slavomíra Pavlíková, MPH

© Grada Publishing, a.s., 2019
Autorka fotografie na obálce: © Gabriele Rohde – stock.adobe.com

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 7472. publikaci
Odpovědná redaktorka Mgr. Helena Vorlová
Sazba a zlom Josef Lutka
Formát ePub Štěpán Böhm
Fotografie a obrázky autorka
Počet stran 200
1. vydání, Praha 2019

Tiskárna v Ráji s.r.o., Pardubice

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-1417-7 (ePub)
ISBN 978-80-271-1416-0 (pdf)
ISBN 978-80-271-1008-7 (print)

Poděkování

Ze srdce ráda bych poděkovala všem, kteří již v praxi začali využívat tento nový přístup v péči o seniory, a to s velkým úsilím a nadšením v konfrontaci s realitou všedního dne v současných podmínkách.

Děkuji, že svými zkušenostmi a velmi erudovanými postřehy podpořili i následný zrod této knihy.

Ve vztahu k osobní zodpovědnosti a zodpovědnosti kolektivní mohu poukázat na fakt morální odpovědnosti za kvalitu péče o generaci seniorů, z jejichž práce stavíme současnost. Se zájmem o biografii seniora můžeme tak vyjádřit i naše poděkování za vše, co vlastníme, a to nejen v materiální podobě. Chovejme se v péči tak, jak očekáváme, aby se k nám chovala budoucí generace.

Bez jejich mozolů by naše sny nebyly reálné.

Děkuji všem z Domova pro seniory Kaplice, a to zvláště paní ředitelce

Mgr. Vladimíře Holczerové za úžasný projekt a osobní nasazení pro inovaci péče o seniory, ve kterém byl i projekt „Vzpomínky našich seniorů ve fotografiích“.
Máte jedinečnou možnost potěšit se tímto dílem na www.domovkaplice.cz.

PhDr. Eva Procházková, PhD.

Seznam použitých zkratek

ACTIFCARE

ACcess to TImely Formal Care – přístup k profesionální péči v pravý čas

ADŽ (ADL)

aktivity denního života

AEBDL

aktivity denního života a existenční (životní) zkušenosti a vztahy

AEDL

aktivity denního života a existenční (životní) zkušenosti

APP

aktuální plán péče

BIP

biografický individuální plán péče

DP

domy s podporou

DpS

domy s pečovatelskou službou

ENPP

Evropská síť pro výzkum psychobiografické péče

IP

individuální plán

JPND

Joint Programming on Neurodegenerative Diseases

KBP

Koncepce biografické péče

MOM

Mäeutik ošetřovatelský model

NCO NZO

Národní centrum ošetřovatelství a nelékařských zdravotnických oborů

OP

ošetřovatelský plán

PBM

psychobiografický model péče

PD

projektové domy

ROT

realitou orientovaná terapie

SIS

strukturovaný informační sběr

Úvod

Vážení čtenáři, kolegyně a kolegové,

publikace na téma „Biografie a péče o seniory“ předkládá materiál, jakým způsobem uchopit a pochopit životní příběh seniora s cílem zařadit tyto informace do rutinní péče a sociálních služeb. Hlavním cílem této publikace je předložit knihu, která pomáhá všem, kterým záleží na lidském přístupu k člověku v rovině odborné péče se zaměřením na kvalitu života všech zúčastněných.

Základními aspekty péče, které jsou ovlivněny biografií klienta-seniora a kterými se budeme konkrétně zabývat, jsou senior, péče a pečující v daném prostředí. Biografie seniora je nedílnou součástí rozvoje celostního pohledu na člověka, jehož životní příběh významně ovlivňuje ošetřovatelskou a sociální péči. Předloženým textem chceme poukázat na odbornost v přístupu k seniorovi, který se nachází v roli klienta v dlouhodobé péči a kde již nestačí standardizovaný přístup v oblasti poskytovaných služeb. Dlouhodobá péče je v současnosti rozdělována na služby sociální a zdravotnické, tím je výrazně podmíněn zrcadlový efekt v dokumentaci péče pro dvojité, někdy i trojité pojetí dokumentace.

Pečujeme primárně o lidi, nikoliv o dokumentaci.

Jedinečnost člověka si zaslouží jednotný přístup, a to na základě týmové spolupráce, se stejným postupem při zpracování biografie seniora. Poskytujeme péči respektující člověka jako bytost s vlastním duševním, vnitřním světem a životním příběhem. Pečující využívají koncepci biografické péče a tím se stávají archeology všedního dne, když odkrývají malé příběhy ze života klienta. Na základě sběru těchto úlomků vzpomínek seniora skládají celkový obraz jeho života. Profesionál poskytující přímou péči, který objevil výjimečnost daného obrazu starého člověka, přistupuje k seniorovi s úctou a respektem a dokáže kvalitativně změnit dosavadní plány péče formálního charakteru na plány naprosto individuální, odkrývající opravdové potřeby a přání klienta. Místo jednostranné podřízenosti v úhlu pohledu na klienta jako objektu zdravotnické nebo sociální péče přináší biografie sjednocující faktor, který stmeluje celostní pohled na osobnost seniora s jeho identitou a kvalitativně ovlivňuje pojetí biografické péče.

V úvodu publikace je uveden náhled na stárnutí populace jako fenomén současné doby a z toho vyplývající úkoly pro péči o seniorskou generaci.

Téma péče o seniory předkládá další kapitola, kterou uzavírá definice koncepce biografické péče, jejímž základem je biografie seniora. Začleněním životního příběhu seniora do celkové dokumentační složky a využitím biografie jako zdroje informací pro plány péče vstupujeme na společnou cestu k podpoře humanizace geriatrické a gerontopsychiatrické péče.

Kniha obsahuje tři ošetřovatelské modely, které ovlivnily vznik koncepce biografické péče i následný průběh zpracování dat – modely péče podle Erwina Böhma, Moniky Krohwinkel a Cory van der Kooij.

Předložená témata v následujících kapitolách by měla pomoci k získání vhledu do problematiky péče o seniory a speciálně o seniory se symptomy demence. Cílem knihy je pomoci poskytovatelům přímé péče usnadnit způsob pochopení základního náhledu na péči formou srozumitelné ABECEDY biografické péče. Pomůckou jsou zde i metody pro tvorbu individuálních plánů péče, a to bez rozdělujícího faktoru, zda se jedná o zdravotní nebo sociální péči.

Osoba-příjemce péče je zde chápána celostně se všemi potřebami především jako člověk se svou historií, se svým životním příběhem. V rámci práce s rodokmenem seniora uvádíme metodu diagnostiky rizika sociální izolace, která je opomíjena a nevyužita v praxi. Touto novou dovedností pečujících zvyšujeme jejich odbornost s cílem ochrany seniora před sociální izolací, která je přímo úměrná rozvoji deprese a regrese.

Cílové profese ve vztahu ke vzdělávání jsou zde představeny s novými kompetencemi, které ovlivňují jak procesy, struktury i výsledky, které jsou ve vztahu ke kvalitě péče v dané instituci.

Hodnocení kvality biografické péče a mechanismy mapování kvality péče v kontextu s biografií seniora je odvozeno od využívaných postupů z německy mluvících zemí při definování základních pojmů nebezpečné, bezpečné, přiměřené a optimální kvality péče. Tyto techniky jsou obsaženy ve vzdělávání manažerů.

Projektové domy podílející se na procesu implementace biografické péče do praxe jsou zde představeny se svými kvalitativními přínosy z podchycených evaluačních zpráv. Na základě těchto výstupů jsou postupně zpracovány metodiky jednotlivých postupů biografické péče.

Tvorba výzkumu je podložena mnoha daty z jednotlivých institucí, které aplikují v praxi biografickou péči a tím jsou kontinuálními dodavateli důležitých informací pro další vize na cestě zvyšování kvality biografické péče o seniory.

V závěru knihy jsou četné odkazy na důležité literární zdroje, webové stránky, e-mailové adresy a různé další informace.

Publikace umožňuje základní orientaci v předložené problematice a je určena studentům sociálně zdravotnických oborů a profesionálním pracovníkům z řad pomáhajících profesí, kteří poskytují přímou péči, anebo jsou z řad pedagogů a managementu.

„Nejsme myslící bytosti, které mají emoce, ale jsme citové bytosti, které myslí.“

A. R. Damasia, americký neurolog

Citát jasně vystihuje křehkost osob, které trpí symptomy demence a již nejsou schopny vnímat a reagovat na kognitivní – rozumové úrovni, ale jsou ještě stále dostatečně emotivní a prožívají svou životní fázi velmi intenzivně na úrovni emocionální inteligence. Zde se otevírá nová cesta pro kvalitativní a důstojné pojetí péče o seniory.

Velmi si vážím dlouhodobé spolupráce s prof. Erwinem Böhmem, který svérázně ovlivnil můj náhled na péči o seniory, na geriatrii, gerontopsychiatrii a obor ošetřovatelství jako celek.

S poděkováním za inspiraci a myšlenkové impulzy

PhDr. Eva Procházková, PhD.

Předmluva
„Péče o seniory zastaralým způsobem je špatný zvyk“

Biografie a příběh lidí není jen singulární fenomén, ale jde naopak o kolektivní a transgenerační jev. To znamená, že vlivy, přesvědčení, eticko-morální hodnotové představy, ba dokonce styly práce přecházejí z jedné generace na druhou.

Proto je v ošetřovatelství a péči o seniory tak těžká jakákoliv změna (přizpůsobení se potřebám dnešních a budoucích generací starých lidí). Nesmíme při tom zapomínat, že i dnešní mladí lidé, kteří jsou ve vedoucích pozicích, anebo vykonávají základní práce, si s sebou nesou „staré myšlení“. Konají a uvažují o péči o seniory tak, jako kdysi uvažovali a tím je formovali jejich předchůdci, rodiče nebo možná i prarodiče (výjimky typu pečovatelských revolucionářů se objevují jen zřídka).

Situace v pečovatelství mi připomíná obří zaoceánskou loď a dokážete si představit, jak dlouho trvá, než dokáže změnit směr.

Když si připomeneme, že někdejší péče o seniory vzešla z takzvaného opatrovnictví v rodině a státní péče z principu sociální péče, dokážeme si představit, že i dnešní politici, kteří jsou u moci, anebo ředitelé pečovatelských služeb (anebo i základní personál) uvažují a řídí svou oblast na základě těchto starých principů.

Bohužel při tom zapomínají na to, že někdejší pečovatelskou povinnost a morálku starší lidé ani nemohli dlouho využívat, jelikož zkrátka umírali dříve, než je tomu dnes. Ani syndrom demence tím pádem nebyl skutečným problémem pečovatelství, ani finanční příspěvky na péči i na domácí péči.

Pro budoucnost pečovatelství to znamená, že lidé pracující v tomto oboru musí uvažovat o několik generací dopředu a poskytovat péči odpovídající způsobu myšlení generace X nebo Y, výzkum trendů v pečovatelství.

Pro dnešní dobu, kdy se lidé dožívají vyššího věku a především bývají i multimorbidní a psychicky svéráznější (demence), to znamená, že už není možné myslet a jednat podle vzorce teplo-nasycení-čistota (Böhm 1985), ale je nutné zavádět rehabilitační a preventivní opatření.

Dnes nám musí jít o to, abychom nahlíželi na mnoho geriatrických nebo psychogeriatrických chorobných stavů psychobiografickou optikou a zaváděli odpovídající terapie.

Nesmíme při tom zapomínat na prevenci jako opatření proti vlastní vinou způsobené demenci.

První krok ke změně pozice tohoto zaoceánského kolosu, kterým je péče o seniory, představuje obsah této knihy PhDr. Evy Procházkové, PhD., které přeji hodně čtenářů, ale především takových, kteří její myšlenky uvedou v čin.

Neboť jak to pěkně vyjádřil Wazlawik: „Mluvit ještě neznamená jednat.“

prof. DPGK Erwin Böhm

Motto

Být odpovědným, znamená být autorem událostí nebo věcí.

Odpovědnost znamená autorství.

Jean-Paul Sartre

Bylo mi…

18 let

a právě jsem maturovala. Všechny mé spolužačky se fotily v mojí halence – uzpůsobila se na každou postavu, bylo to v roce 1954 na pedagogické škole v Prachaticích.

Vedle na fotografii je můj manžel Juraj na vojně. Vždy se mi na této fotce moc líbil.

Marie 82 let

„A možná, že dospívání je hlavně o tom uvědomit si, že nemáme být jen postavičkou, které příběh nařizuje, kam jít. Jde o to uvědomit si, že ten příběh můžeme psát sami.“

Ava Dellaira, Dopisy na konec světa

1Stárnutí populace

Stárnutí populace je stále více diskutovaným fenoménem současnosti a tím má přímou vazbu na změny ve struktuře sociální a zdravotní péče. V blízké budoucnosti lze očekávat rostoucí poptávku po službách určených seniorům, a to v ambulantních, terénních či pobytových zařízeních, ale také po specializovaných službách pro seniory trpícími symptomy demence. Z těchto důvodů je oblast řízení kvality poskytované péče seniorům v centru zájmu pro další desetiletí a zasluhuje si výrazně větší pozornost i v oblasti vzdělávání. V celospolečenském kontextu jsou vyhledávány a koncipovány nové formy služeb a nové trendy pro poskytování přímé péče pro seniory a výrazně se zvyšující počet lidí, u kterých stárne duše rychleji než tělo. Tito lidé vyžadují speciální péči, na kterou je nutné připravit pečující do příštích let.

Stárnutí populace se odráží v demografických datech, ze kterých je patrný posun velkého množství lidí do seniorského věku, který je spojený s větší náročností v požadavcích na sociální a zdravotnické služby. Každá generace seniorů má svou představu o stáří, o službách, které může využívat pro svou potřebu, ale má také představu o člověku, který bude péči poskytovat. Jestliže máme v současnosti v pobytových službách generaci seniorů, která se narodila kolem roku 1930, můžeme si ještě nějaký čas „užít“ seniora/klienta, který má ve své paměti druhou světovou válku a v jeho představách se odráží myšlenka: „Nic není horší než válka, mám co jíst, mám kde spát a někdo se o mne postará.“ S touto generací, která nám postupně bude odcházet, odchází i poslední pamětníci války, jsou to tzv. „Masarykovy děti“. Přichází nová generace, která věřila a věří zcela jiným ideálům, tzv. „poválečné děti“, které mohou být také nazvány „květinové děti“ s naprosto jinou představou o svém stáří, o službách a o pečujících. V této generaci se výrazně liší vzpomínky seniorů z východního bloku Evropy a západní Evropy. „Západní Němec“ nikdy nepochopí, proč „východní Němec“ jezdil celý život v papírovém autě (TRABANT) a v současnosti jako senior nostalgicky vzpomíná v rámci aromaterapie, jakou vůni měl dvoutaktní motor. Náš český senior je stále občanem Československa, jelikož v něm prožil celý svůj život, a věří v bezplatnost služeb. Příští seniorskou generaci budou tvořit tzv. „Husákovy děti“, které mají také svůj obraz o stáří a službách pro seniory.

Podle demografických dat bude v roce 2040 největší počet seniorů s průměrným věkem 80 let a tím přijde vlna seniorů, která je některými demografy nazvána jako tzv. „tsunami seniorů“. Silná poválečná generace přijde do věkového údobí, které je označeno jako období, kdy si senior bude nárokovat sociální i zdravotní pomoc s poměrně vyšším počtem služeb, ale i kvalitou služeb. Hledají se ekonomicky relevantní systémy, které mohou tuto systémovou zátěž zvládnout a podmínkou je ovšem odborná koncepce pro nastavení sociálně-zdravotních služeb.

V současnosti se stále více institucí musí připravovat na nárůst klientů s onemocněním demence, kde nefarmakologická terapie hraje významnou roli. Z důvodu očekávaného nárůstu celkového počtu seniorů vyššího věku se také mění celkový obraz stáří, procesu stárnutí a tím se i mění požadavky seniorů na poskytované služby. Větší počet seniorů nad 65 let s počátečním stadiem demence a s rizikem dalšího onemocnění vyhledává stále častěji služby pobytové.

Stárnutí populace je podle demografů jednou z nejzásadnějších změn a navíc se bude kontinuálně stupňovat náročnost péče a ekonomická zátěž. Z toho důvodu je nezbytné tvořit cílené koncepce pro jednotlivé služby i pro jednotlivé instituce. Pro tyto kroky je třeba konkrétně zmapovat terén a definovat, co můžeme a nemůžeme zvládnout. Ve všeobecné rovině se zaměřit na osvětu, především na školy (hlavně pečovatelské obory, sestry, sociální pracovníky atd.). Obohatit výuku o materiály, které budou nápomocné k lepšímu pochopení celostní péče, která je v současnosti převážně zaměřena na tělo a pouze na péči o základní potřeby člověka. Rozšířit teoretické přípravy studujících o rovinu psychosociální péče v návaznosti na nové modely a koncepty péče, které jsou prioritně zaměřeny na péči o lidi s demencí. Dalším cílem je posílení výuky v oblasti komunikace, a to nejen na komunikaci s člověkem, který rozumí a chápe verbální komunikaci, ale se seniory, kteří mají problém v komunikaci verbální i nonverbální – a tím mohou ohrozit sebe, ale i své okolí.

Vyšší počet seniorů se symptomy demence přináší i změnu v náročnosti poskytovaných specializovaných služeb a tím také vyžaduje kvalitní vzdělávání dostatečného množství pečujícího personálu připravených na specializaci v péči o lidi s demencí, včetně vyšší odbornosti managementu v sociálních službách. Implementace cílené změny péče do praxe musí být zmapovaný a kontinuální proces, který bez stanovení měřitelných ukazatelů není možné objektivně hodnotit, a tak definovat kvalitu péče. Tímto procesem se budeme zabývat v následujících kapitolách.

Proces stárnutí charakterizovat všeobecně je nesnadné. Böhm vidí stárnutí „jako proces adaptace na novou životní fázi, kde biografie přináší dlouhodobou terapii ve stáří“ (Böhm 2015).

Člověk se vyvíjí od traumatu porodu přes postupné fáze vzdoru k poslední fázi, kdy již vzdoruje pouze smrti. Náhled na životní krize, které vždy dávají šanci k životnímu vývoji nebo k dekompenzaci a kde každou krizi podmiňují pocity dezorientace, kdy člověk světu kolem sebe přestává rozumět a hledá novou životní orientaci, jež vyžaduje podstatnou schopnost adaptace, přináší životní obohacení. Ve stáří si každý pokládá otázku: Co mi pomůže vyrovnat se se stářím, jak se adaptovat na stáří?

Anselm Grün popisuje stáří jako proces pro odevzdávání se, ovšem musí nejprve něco vytvořit, to je úkolem první poloviny života, ve druhé získané odevzdává. Kdo vědomě svolí k procesu odevzdávání, zažije znovu lehkost (Grün 2009).

Staří lidé, kteří si vědomě a svobodně zvolí ústup do klidu a do ústraní, postupně zanechávají obvyklých každodenních aktivit a svým způsobem života potvrzují vědomě zvolený ústup. Senioři, kteří mají to štěstí a ústup je jejich volbou, docházejí k vyrovnání fyzických a psychických aktivit a tím k procesu smíření a vnitřního klidu, k přechodu od materiálních hodnot k hodnotám spirituálním.

Všeobecně není seniorů, kteří si prožijí fyziologické stáří a nejsou nuceni se zabývat ve vyšší míře fyzickými, psychickými nebo i společenskými omezeními, mnoho.

Na rozdíl od „statického“ pojetí stáří je vypovídající jev v současnosti tzv. „dynamické pojetí stáří“, kdy je stáří vymezováno tzv. funkčním potenciálem jedince, který obsahuje složky: fyzickou, psychickou a sociální. Je nutné zahrnout i složku spirituální.

•Fyzická dimenze vyjadřuje biologické stárnutí organismu a somatické potřeby.

•Psychická dimenze zahrnuje kognitivní složku (rozumovou složku, paměť, zpracování informací, řešení zátěžových situací) a emoční složku. Charakterové vlastnosti a způsob náhledu na vlastní „já“, který se odráží v subjektivním vnímání vlastního stáří, se odrážejí v psychických potřebách seniora.

•Sociální dimenze představuje vztahy ke svým blízkým a společnosti a s tím také spojené hraní životních rolí, které jsou obsaženy v sociálních potřebách seniora.

•Spirituální dimenze obsahuje základní odpovědi na otázku: Čemu senior věří?

Stáří je chápáno jako období života, kdy se zvyšuje pravděpodobnost úbytku funkčnosti u jedné nebo více uvedených složek. Následně dochází k poklesu funkčního potenciálu seniora, který zásadním způsobem ovlivňuje schopnost uspokojovat své potřeby, schopnost adaptace na nové životní podmínky, schopnost prožívat role a tím i adekvátní zařazení ve společnosti.

Vladimír Pidrman rozlišuje podle nastalých změn kognitivních funkcí tři stupně stárnutí: úspěšné, normální a patologické stárnutí.

•Úspěšné stárnutí znamená, že jsou zachovány funkční schopnosti, kognice je neporušená, výkonnost je srovnatelná se středním věkem.

•Normální stárnutí znamená fyziologické změny v kognitivních a dalších psychických schopnostech. Jde o benigní stav zapomnětlivosti, kdy nedochází k progresi, člověk si stěžuje na drobné poruchy paměti.

•Patologické stárnutí odpovídá pojmu mírná kognitivní porucha a zahrnuje počínající stadia různých demencí a do těchto přechází (Pidrman 2007).

Vztah ke stáří si člověk vytváří na základě názorů a postojů získaných během svého života, s nimiž se setkával ve vztazích v rodině, na pracovišti a ve společnosti. Po celý život se učíme vztahu ke stáří a ke starým lidem. Ovlivňují nás vztahy v rodině, vyznávané hodnoty v rodině a hodnotový systém společnosti. Mapování životního příběhu seniora přináší i náhled na hodnotové systémy, které se u některých seniorů v průběhu života výrazně změnily. Jsou i příčinou pro vznik životních krizí, které vždy dávají šanci k životnímu vývoji nebo k dekompenzaci.

Stáří přináší zvýšené riziko pro vznik závažných životních krizí právě v souvislosti s vývojem nemoci, která přináší zátěž. Změna ve schopnosti zvládání zátěže u seniora se může u každého jednotlivce projevovat i různou intenzitou. Ovlivní tím uspokojování jedné nebo také celého souboru potřeb. Reakcí na současný neuspokojivý stav je následná maladaptace, dekompenzace, dezorientace, deprese, regrese.

Psychická dekompenzace je závislá na stavu nemocného, průběhu nemoci, ale i osobnosti pacienta. Staří lidé jsou stále více postiženi syndromem deprese, a to bez mapovaných symptomů není ani podchycena adekvátní léčba, natož jakákoliv psychosociální péče.

Deprese je psychiatrický syndrom charakterizovaný mrzutostí, rozladěností a přidruženými symptomy. Deprese je reálná a závažná nemoc (Kabelka 2017).

„Dnes umírá dříve duše než tělo,“ tvrdí Böhm, jelikož péče není zaměřena na péči o duši o psychiku seniora, ale zůstává na úrovni péče o tělo (Böhm 2004).

Kult tělesné krásy zastínil krásu duševní a tím je stárnutí vnímáno jako proces stárnutí těla a velmi malá pozornost je věnována duševním procesům ve stáří. Stejně je tomu i v péči o naše seniory, kdy je převážně vnímáno tělo seniora a nikoliv jeho duše, která také prochází procesem stárnutí.

Stárnutí jedince je mnohdy charakterizováno úmrtím spirituální, sociální a psychické složky osobnosti seniora a často zůstává v péči pouze tělo – jako výsledek neadekvátně podchycené péče a strategie v péči o stárnoucí seniory, zvláště u cílové skupiny seniorů s onemocněním demence.

Evropský parlament přijal v listopadu 2010 usnesení o Evropské iniciativě pro Alzheimerovu chorobu a jiné formy demence a vyzval členské státy, aby vypracovaly dlouhodobé národní koncepce a akční plány v oblasti prevence a péče s přihlédnutím k demografickým trendům a sociálně-zdravotním důsledkům. Zvýšená pozornost by se měla věnovat rodinám osob s demencí, které se o tyto nemocné starají. Cílem těchto akčních plánů má být zlepšení podmínek a kvality života pacientů postižených Alzheimerovou chorobou a jinými druhy demence i jejich rodinných příslušníků. K realizaci opatření navržených v těchto plánech mají národní vlády vyčlenit odpovídající finanční zdroje (Evropský parlament 2010).

Implementace politiky stárnutí na krajskou úroveň v České republice patří mezi důležité aktivity v rámci národních akčních plánů.

Od roku 2017 je v České republice realizován projekt „Implementace politiky stárnutí na krajskou úroveň“. Pod záštitou Ministerstva práce a sociálních věcí ČR je tento projekt realizován ve všech 14 krajích republiky. Jeho cílem je vybudovat komplexní přístup k politice stárnutí. Jde především o začlenění agendy přípravy na stárnutí do existujících strategických a rozvojových dokumentů jednotlivých krajů. Neméně důležitá je také tvorba místních strategií a plnění jejich opatření v praxi. Jsou to právě jednotlivé kraje a obce, které znají nejlépe potřeby svých obyvatel a mohou snáze uvádět v život řadu konkrétních opatření. Projekt zohledňuje koncept aktivního stárnutí a péči o zdraví seniorů či rozvoj vzdělávacích a volnočasových aktivit seniorů. Důležitá je také prevence diskriminace seniorů na základě věku, předcházení sociálnímu vyloučení seniorů či ochrana nejkřehčích seniorů.

V rámci projektu působí 14 koordinátorů ve všech krajích, kteří zastřešují aktivity projektu v daném regionu. Zároveň jsou prostředníkem mezi partnery, jež jsou do projektu zapojeni. Ti se scházejí buď na odborných platformách, či u kulatých stolů, kam je zvána široká veřejnost a kde je také prezentována koncepce biografické péče a psychobiografický model péče se zaměřením na péči o lidi trpící symptomy demence.

Péče o seniory je aktuálním tématem současnosti, a tím i kvalita poskytované péče, která se týká nás všech.

Bylo mi…

9 let

a měla jsem zrovna po prvním svatém přijímání v Třeboni. Náboženství jsme měli pravidelně i ve škole, každý pátek… dokud se nezměnil režim.

Nyní se již zase mohu svobodně rozhodnout…

Marie 82 let

„Historii svobodných lidí nepíše náhoda, ale volba. Jejich volba!“

Dwight David Eisenhower, americký generál a politik, 34. prezident Spojených států

2Péče oseniory

Společenské změny posledního desetiletí výrazně ovlivnily podmínky pro rozvoj geriatrie agerontopsychiatrie atím ovlivnily ipéči oseniory vcelkovém pojetí služeb. Nové přístupy vošetřovatelství, především důsledné uplatňování ošetřovatelského procesu vpraxi vkontextu sbiografií seniora, by měly zaručit individualizovanou péči zaměřenou naseniora ajeho rodinu. Společným cílem všech poskytovatelů péče je co nejdelší možné setrvání člověka vjeho přirozeném domácím prostředí azachování schopnosti soběstačnosti asebepéče.

Vmnoha koncepcích se uvádí, že rodinní příslušníci převezmou část péče oseniora. Je nutné poukázat inademografické údaje, které mapují mnohočetnost jednočlenných domácností, kde si rodiny neplní své „morální“ povinnosti vůči seniorovi, ato proto, že rodina nechce (nefunkčnost rodinných vazeb), anebo nemůže zdůvodu pracovní vytíženosti nebo zeměpisné vzdálenosti. Vsoučasnosti vstupuje doseniorského věku tzv. „listopadová generace“, která měla možnost zažít nový pocit svobody, který chtěla vmaximální míře věnovat svým dětem aumožnila jim isvou pomocí život vzahraničí. Nyní máme vČeské republice mnoho opuštěných seniorů, kteří spostupem věku budou stále více nárokovat sociální azdravotnické služby, ato nejen ambulantní, terénní, ale především pobytové. Domovy pro seniory poskytují služby seniorům srůznou sociální problematikou, ale především problematikou zdravotní. Vhistorii můžeme zaznamenat období, kdy zdravotničtí pracovníci hráli prim vevýkonu péče. Toto období bylo vystřídáno obrovským přesunem péče dooblasti sociální istendencí maximálně omezit práci sester, někdy až patologickou tendencí práci sester absolutně zrušit. Reálné zkušenosti jasně ukázaly, že vyrovnanost péče sociální azdravotní musí být vzhledem ksociálnímu azdravotnímu stavu seniora vrovnováze. Doba, kdy si senior řešil pouze sociální problém, je nenávratně vminulosti avsoučasnosti je problematika zdravotního stavu seniora většinou primárním úkolem péče vpobytových službách. Zvýšený počet seniorů trpících symptomy demence je také výrazným aspektem vnáhledu napéči oseniory.

Dalším problematickým jevem vpéči oseniory je inejednotnost vsystémech, resp. co dům pro seniory, to jiná péče ajiný systém dokumentace. Pokud má ovšem pečující definovat rozdíl mezi péčí naoddělení pro seniory anaoddělení pro seniory se zvláštním režimem, je rozdíl velmi nepatrný. Vprvní linii péče se řeší problematika péče otělo, to znamená ozákladní potřeby člověka voblasti hygieny těla, příjmu potravy atekutin, potřeby vylučování aoblékání. Aktivizace seniorů je vnímána především jako náhradní či pomocný prostředek, jakým způsobem vyplnit volný čas těm seniorům, kteří mají tuto potřebu.

Cílem inovace geriatrické agerontopsychiatrické péče je především humanizace péče oseniory nazákladě znalosti životního příběhu seniora atím iovlivnění kvality života nejen seniora, ale ipečujícího personálu, který bude mít více informací vpřímé péči avkomunikaci se seniorem. Aktivizace obsahuje iterapeutickou složku astává se tím isoučástí celostní péče.

Dalším aspektem inovačního nastavení péče je důraz nahodnotu poskytovatele péče, který svými vědomostmi adovednostmi výrazně ovlivňuje kvalitu poskytované péče.

Pokud není primárně nastavena péče opečující, aby mohl být pečovatel „O.K.“, nemůžeme vyžadovat vysokou kvalitu péče „O.K.“ aani stabilní stav seniora svysokou kvalitou života „O.K.“. Vopačném směru není rovnice pro kvalitu péče funkční. Není možné se soustředit pouze naseniora azapomínat, že péči mají nastarosti dvě pečovatelky pro 40 klientů/seniorů. Zde je ikvantitativní rovnice svýsledkem K.O. pro obě strany.

Vpéči onaše seniory scílem pozitivně ovlivnit kvalitu života jsou vždy rozhodujícími faktory kvalita pečujících, kvalita nastaveného systému péče. Obě tyto podmínky vstupují doprocesu udržení azvýšení kvality života seniora. Prioritou jsou vždy lidské zdroje apéče oně.

Svou opodstatněnou důležitost má právě prevence syndromu vyhoření upečujících astím spojené ivzdělávání. Nikoliv vzdělávání pro vzdělávání, ale vzdělávání pro praxi. Pečující musí rozumět smyslu své práce aporozumět seniorovi, proč se chová svým specifickým způsobem. Syndromu vyhoření můžeme předcházet také tím, že budeme minimalizovat počet konfliktů mezi pečujícím aklientem nazákladě adekvátního vysvětlení podstaty vznikajících konfliktních situací vpéči oseniory. Laické uchopení péče slaickou empatií hraje významnou roli při vzniku konfliktních situací. Pokud pečující nemá dostatečné informace, nemůže poskytnout adekvátní péči avstupuje daleko častěji dozátěžových situací se seniorem, se kterými si neví rady. Touto řetězovou reakcí se navyšuje zátěž pečujícího, který začne vykazovat symptomy syndromu vyhoření. Podpora pečujících má výsostné postavení vcelkovém systému péče oseniory.

Čtyři základní aspekty péče oseniory, které vstupuji dovzájemného vztahu, jsou postupně popsány vdalších kapitolách.

Obr. 1 Čtyři základní aspekty péče oseniory, které vstupují dovzájemného vztahu aovlivňují její kvalitu

Celkové nastavení péče oseniory vpobytových službách je ovlivněno celkovou filozofií péče, která začíná již odarchitektury domu, vnitřního uspořádání bytové architektury anásledně je podloženo filozofickým pojetím péče.

2.1Filozofická architektura péče

Filozofická architektura péče je rozdělena natři oblasti, atovpojetí stavby domova pro seniory avybavení interiéru, vpojetí systému služeb aorganizaci spolupráce týmu ataké vindividuálním pojetí přímé péče.

Obr. 2 Filozofická architektura péče akvalita života seniora apečujících vpobytových službách

Filozofická architektura péče je rozdělena natři oblasti:

1.architektura stavební

2.architektura systémová

3.architektura přímé péče

■Architektura stavební

Architektura stavební spočívá primárně již vnávrhu architekta, jakým způsobem naplánoval stavební propozice pro dům, který bude mít zacíl poskytnout „DOMOV“ seniorům.

Autoři se zabývají touto problematikou vprocesu výstavby těchto domů ajasně poukazují navývoj filozofického chápání dané služby, která se mění nazákladě požadavků doby. Zhistorie, ale ize současnosti máme mnoho domů pro seniory, jejichž základní stavební struktura je založena naopakovaném stejném pojetí stavby. Zdostupné publikace autorů D. Peter Michell-Auli aChristine Sovinski uvádíme znaky postupného vývoje architektonického řešení staveb seniorských domů, které odrážejí požadavky doby. Samotné rozvržení prostor pro seniory se postupně modifikuje dle zvolené filozofie služby akonceptu formy bydlení. Autoři označují vesvé knize celkem pět generací staveb domovů pro seniory. Obrázek 3 ukazuje postupný vývoj varchitektuře seniorského domu.

Obr. 3 Generace staveb seniorských domů (Auli, Sovinski 2012)

Tab. 1 Generace staveb seniorských domů versus model bydlení akoncept péče (Auli, Sovinski 2012)

Systém stavby

Model bydlení

Koncept péče

Senior

Poznámka

1. generace

40. až 60. léta

uzavřené oddělení

ústavní péče

pacient je hlídaný

2. generace

70. léta

nemocniční oddělení

nemocniční péče

pacient je ošetřený

3. generace

80. léta

bydlení vpokojích naoddělení aspolečné prostory

aktivizační péče

aktivizace separovaná

obyvatel je aktivizovaný

4. generace

90. léta

bydlení rodinného typu

aktivizační skupinová péče

aktivizace integrovaná

senior je aktivizovaný

nazákladě principu normality

5. generace

ubytování jako pronájem bytu

nasmlouvaná péče

senior žije soukromý život aspolečenský život

Obr. 4 Architektura stavby oddělení 1. generace 40. až 60. let – model uzavřeného oddělení (Auli, Sovinski 2012)

Obr. 5 Architektura stavby oddělení 2. generace 70. let – model nemocnice; koncept nemocničního oddělení (Auli, Sovinski 2012)

1.generace bydlení kopíruje tzv. ústavní model uzavřeného oddělení, kde je pouze pacient hlídaný. Autoři zde uvádějí, že jde otzv. ústavní koncept vřešení stavebních propozic. Celkem označují vesvé knize pět generací staveb domovů pro seniory, první se řadí do:

1.generace ze 40. až 60. let. Ústavní koncept. Pacient je pouze hlídaný.

3.generace v80. letech poskytuje rozvržení stavby dojednotlivých úseků, které zajišťují již možnosti bydlení amají společenské prostory. Důraz naspolečný prostor, vekterém je klient aktivován.

Systém stavby

Model bydlení

Koncept péče

Senior

Poznámka

1. generace

ústavní péče

■Architektura systémová

■Architektura přímé péče

2.2Využití modelů, konceptů akoncepcí péče (formy péče)

■Psychobiografický model péče podle E. Böhma

Osoba

■Strukturální ošetřovatelský model Moniky Krohwinkel

■Mäeutik – ošetřovatelský model

2.3Péče oseniory nazákladě biografie