Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

PhDr. Hana Havlínová, Ph.D.

CHCI ČÍST JAKO TÁTA S MÁMOU
Jak se stát čtenářem

Vydala GRADA Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 7176. publikaci

Ilustrace Helena Stránská, Eliška Havlínová a ukázky dětských prací z archivu autorky
Odpovědná redaktorka Mgr. Olga Tesařová
Sazba a zlom Antonín Plicka
Formát ePub Štěpán Böhm
Zpracování obálky Antonín Plicka
Počet stran 160
Vydání 1., 2019

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2019
Cover Photo © Deposiphotos / Stock

ISBN 978-80-271-2738-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-2737-5 (pdf)
ISBN 978-80-271-0743-8 (print)

Věnování

Knihu věnuji svým rodičům, kteří mě zahrnovali nejen láskou, ale i knihami, a díky nimž jsem se stala vášnivou čtenářkou.

Proč rodina?

Ve své více než dvacetileté praxi učitelky na prvním stupni běžné základní školy jsem se setkávala s různými názory na rozvíjení čtenářství u nejmladších dětí a s různými přístupy při výuce počátečního čtení. Mnohokrát jsem si položila otázku, zda je skutečně nutné nejprve postupně poznávat a drilovat jednotlivá písmena a slabiky, a teprve když děti dobře zvládnou techniku čtení, mohu jim předložit souvislý smysluplný text a rozvíjet porozumění tomu, co čtou.

V průběhu let jsem zjistila, že není důležitá výuková metoda, s jejíž pomocí se děti učí ve škole číst, protože neexistuje jedna jediná univerzálně vhodná pro všechny děti. Ale že nejdůležitější je neztratit počáteční zájem dětí o písmenka a texty a čtení jim hned na začátku školní docházky nezošklivit. S přibývajícími zkušenostmi jsem objevovala různé pro děti poutavé a zajímavé činnosti, hry a aktivity, které je bavily a zároveň v nich probouzely chuť k samostatnému čtení a také jim pomáhaly k dosažení velmi dobré čtenářské techniky. Dětem, kterým se čtení zprvu nedařilo, úspěch při jednoduché aktivitě často dodal odvahu a energii do dalšího boje s písmenky.

Proč jsem se ale rozhodla napsat tuto publikaci pro vás, rodiče, a nikoliv pro učitele ve školách? Nabízí se populistická odpověď, že naše současné školství není dostatečně kvalitní, třídy jsou přeplněné žáky, mnoho žáků má nejrůznější specifické vzdělávací potřeby, učitelé nemají dostatek času věnovat se každému žákovi tak, jak potřebuje, a navíc jsou vyhořelí. To ale není ten pravý důvod.

Skutečností je, že české i mezinárodní výzkumy dlouhodobě poukazují na významnou úlohu rodiny při vytváření pozitivního vztahu dětí ke knihám, při utváření jejich vztahu ke čtení. Kdysi dávno – už jako začínající učitelka – jsem pochopila, že bez spolupráce s rodiči svých žáků a vzájemného pochopení, že nám jde o „společnou věc“, tedy o budoucnost jejich dětí, se nebude moje úsilí setkávat s takovou odezvou, jakou bych si představovala a přála. Asi jsem měla štěstí, ale rodiče „mých“ dětí byli téměř vždy naladěni na stejnou vlnu a společně se nám dařilo probouzet u dětí zájem o knihy a chuť číst. Nepovinné dětské čtenářské deníky se plnily dobrovolnými zápisy o přečtených knihách nejrůznějších žánrů a forem od pohádek, přes příběhy s dětskými nebo se zvířecími hrdiny až k jednoduchým říkankám a veršům. Mezi přečtenými knihami nechyběly komiksy, žánry na pomezí sci-fi a fantasy, dětské detektivky a samozřejmě encyklopedie různého zaměření.

Představování přečtených knih spolužákům při společném čtenářském okénku patřilo k oblíbeným činnostem, o kterou měly děti zájem. Stávalo se, že přečtené knihy „stály ve frontě“, až na jejich představení přijde řada. Děti si půjčovaly knihy mezi sebou a vzájemně si je ke čtení doporučovaly. Byla to především zásluha rodičů, kteří svým dětem naslouchali, když jim děti chtěly vyprávět. Zásluha rodičů, kterým nebylo líto času a energie a věnovali se předčítání, společnému čtení nebo hrám a dalším činnostem se svými dětmi. Věřím, že se jim energie a čas, které svým dětem věnovali, vrátila i v podobě společných zážitků, na které si jejich děti vzpomenou i nyní, když mnohé z nich jsou již dospělé. A dost možná vychovávají své vlastní děti.

Publikace, kterou máte před sebou, v první kapitole nejprve přináší trochu teorie a nabízí vysvětlení, proč jsou dále uvedené činnosti, hry a aktivity důležité a jak přispívají k rozvíjení schopností a dovedností vašich dětí. Ve druhé kapitole jsou konkrétní aktivity, hry a činnosti podrobně vysvětleny i se svými variantami včetně pravidel a potřebných pomůcek. Přiřazené ilustrace slouží k lepšímu dokreslení popisu uvedených činností.

Některé z předložených činností, her a aktivit budou jen připomenutím nebo obměnou těch, které jste jako děti sami hráli, jiné jsou inspirovány našimi i zahraničními zdroji z doby dávno minulé i nedávné. Nejsem si jistá, zda mohu směle tvrdit, že některé z uvedených činností, her a aktivit jsou pouze a jenom mými vlastními nápady, protože často mám pocit, že všechno to, co objevíme jako užitečné a účinné, již bylo kdysi dávno objeveno a v jistých obměnách se objevuje zas a znova. S určitostí ale vím, že všechny nabízené činnosti, hry a aktivity jsou mnohokrát vyzkoušené a fungující, reklamním jazykem řečeno jsou „testované“ na dětech.

Zaměřila jsem se na činnosti, hry a aktivity, z nichž některé jsou vhodné pro období před vstupem do školy, jiné pokrývají začátek školní docházky a mnoho z nich lze v obtížnější variantě využívat i v období pozdějším. Záleží na individuálních potřebách konkrétního dítěte a na výběru rodičů.

Vstup dítěte do školy představuje značný zásah do doposud hravého způsobu jeho života a ovlivňuje chod celé rodiny. Nastává doba povinností, upravuje se denní režim, dítě vstupuje do nového kolektivu a do interakce s dalšími dospělými, se kterými tráví velkou část svého dne. Aby dítě úspěšně zvládlo nové povinnosti, které pro něj škola představuje, je nutné, aby dosáhlo určité úrovně vývoje ve všech oblastech. Dítě musí být pro vstup do školy zralé po stránce fyzické, psychické a sociální. Fyzické zrání je záležitostí biologickou a její průběh nemůžeme ovlivnit. Psychické a sociální zrání je do značné míry ovlivňováno podněty, které dítěti poskytuje jeho okolí, především rodina a mateřská škola. Podstatná je v tomto období pro dítě také vazba s prarodiči. Ti většinou dítěti poskytují alternativní zážitky, mají dostatek trpělivosti probírat s dítětem pro něj důležité otázky, bývají vůči němu pozitivně naladěni a jsou tolerantnější k jeho drobným prohřeškům. Každá rodina svým působením připravuje pro dítě jedinečné nezaměnitelné podmínky, které ovlivňují jeho vývoj nejen v oblasti vztahu ke knihám.

Přeji vám a vašim dětem, abyste v této „kuchařce“ námětů našli inspiraci pro smysluplné trávení volného času se svými dětmi. Aby vám nejen zpříjemnila volné chvíle doma, ale i na společných cestách a výletech. Možná vám náměty pomohou obohatit domácí přípravu a povýší „trénink“ techniky čtení z roviny nudné činnosti, kterou je třeba v první třídě přetrpět, vydrilovat a zvládnout, na úroveň příjemně strávených chvil, které mají smysl. Doufám, že se na tyto chvíle s předčtenářskými a čtenářskými činnostmi, aktivitami a hrami spolu se svými dětmi budete těšit.

Vysvětlivky k použitým ikonám:

– pomůcky k aktivitám

– cíle, zaměření aktivit

Trochu teorie

Co ovlivňuje dovednost číst

Zvládnutí dovednosti čtení ovlivňuje mnoho různých faktorů. Jedná se jak ovrozené předpoklady aschopnosti, tak ovnější vlivy. Mezi vrozené předpoklady patří určitá úroveň vnímání, pozornosti, paměti, představivosti amyšlení. Svou úlohu hrají pocity avůle dítěte isociální arodinné vztahy, jichž je dítě součástí.

Pro začínajícího čtenáře je čtení složitým procesem. Ke zvládnutí této dovednosti je potřebná souhra základních mozkových funkcí: analyticko-syntetické činnosti zrakové asluchové, vizuálního aakustického rozlišování, prostorové pravolevé orientace, časové orientace, sluchové azrakové paměti, smyslu pro rytmus, schopnosti slučovat jednotlivé složky, myšlení apohybové koordinace. Je nutná určitá úroveň zralosti nervové soustavy, rozumové vyspělosti ařečových dovedností, aby dítě mohlo přečíst text azároveň mu porozumělo. Je také zapotřebí, aby dítě mělo určitou míru představivosti abylo schopné zacházet se symboly.

Protože se písemná řeč vyvíjí na základě řeči mluvené, je nutná určitá pasivní aaktivní slovní zásoba. Zjednodušeně řečeno – čtené slovo je nejprve analyzováno zrakem, zároveň se za pomoci spojů vmozkové kůře převede ve zvukovou podobu, aby se nakonec vytvořila nejpodstatnější významová stránka přečteného. Aby dítě bylo schopno daný text přečíst aporozumět mu, musí mít výše uvedené schopnosti rozvinuté na potřebné úrovni.

Dalším významným činitelem, který ovlivňuje úroveň čtenářských dovedností, je vlastní motivace dítěte ke čtení. Dá se předpokládat, že dítě, které má chuť číst, bude častěji vyhledávat příležitosti ke čtení abude se snažit čtenému porozumět. Stejně tak dítě, které čte častěji, čte samozřejmě lépe, amá rozvinutější slovní zásobu, což mu pomáhá klepšímu porozumění textu. Je to takový „začarovaný kruh“. Když dítě čte častěji, čte lépe, čtení ho víc baví, ato ho povzbuzuje kdalšímu čtení. Umění číst vyžaduje zvládnutí celé řady dovedností astrategií aosvojení si čtenářských návyků apostojů. To vše je dlouhá cesta, na jejímž konci čeká na dítě samostatný čtenářský prožitek.

Existuje celá řada způsobů, jak motivovat děti, aby lépe zvládly techniku čtení. Pro některé znich je důležitý vlastní pocit (dokážu to!) ajeho uspokojení, další potřebují pochvalu apovzbuzení dospělých – nejčastěji rodičů nebo učitele. Motivací ke zvládnutí čtení může být, když si dítě uvědomí užitek, který mu čtení poskytuje. Pro některé děti může být důležitým motivačním momentem možnost samostatně si zvolit knihu, kterou budou číst.

Čtení ačtenářství

Za čtení bývá často mylně považována pouze technika hlasitého čtení, ale nesmíme zapomínat, že cílem nácviku techniky čtení je samostatné tiché čtení sporozuměním. Hlasité čtení po dětech vyžadujeme vobdobí, kdy se seznamují spísmeny aosvojují si základní dovednosti. Při nácviku hlasitého čtení dbáme na správnost, plynulost asrozumitelnost. Techniku hlasitého čtení také využíváme, když chceme někomu předčítat, abychom ho informovali nebo pobavili. Srozumitelné hlasité čtení vyžaduje, aby předčítající byl ve čtení zběhlý, aby četl plynule, bez chyb, vurčitém tempu aaby si byl jistý sám sebou.

Jakmile dítě zvládne techniku hlasitého čtení na dostatečné úrovni (čte bez chyb, plynule avpřiměřeném tempu), postupně ho necháme přejít ke čtení tichému. Samostatné tiché čtení umožňuje větší prožitek ze čteného, dovoluje více se ponořit do čteného textu azapojit fantazii. Dítě může číst svým vlastním tempem, není stresováno soustředěním se na čtenářskou techniku amůže lépe vnímat význam toho, co čte. Každé dítě potřebuje odlišně dlouhou dobu na zvládnutí techniky čtení. Neexistuje univerzální pravidlo (časový harmonogram), podle kterého bychom se mohli řídit. Ipoté, co dítě přejde ktichému čtení, zařazujeme občas čtení hlasité, které vyžaduje určité soustředění na čtenářskou techniku.

Čtenářství je vztah ke čtení, který si každý znás buduje na základě svých vlastních čtenářských zkušeností. Potěšení zčetby avnitřní potřeba číst jsou velmi důležité. Ukazuje se, že vztah ke čtení dítě získává již vobdobí, kdy si jako batole hraje sobrázkovými knížkami. Tento počáteční vztah se dále buduje arozvíjí při poslechu čtené nebo vyprávěné pohádky vrodině nebo vmateřské škole.

Pohádka je pro předškolní období významná, protože rozvíjí fantazii apaměť dětí ave spojení skresbou, zpěvem, hrou apohybem buduje jejich počáteční zkušenost se čtenýmtextem. Vtomto čase se často rozhoduje, bude-li jednou dítě čtenářem. Zjednodušeně řečeno, zpohledu budování pozitivního vztahu ke čtení jsou pro dítě významná tři období, která na sebe navazují. Nejdříve dítěti předčítáme, pak nastává období, kdy zvládá techniku čtení ačtenému textu rozumí, anakonec se stává samostatným čtenářem.

Čtenářství jako vztah ke čtení je podloženo čtenářským zájmem, který závisí nejen na schopnosti číst, ale také na dovednosti vybírat si knihy ke čtení. Čtenářství je založeno ina čtenářském návyku, tedy na způsobu, jak čtenář zachází sknihou, jak často akde čte. Je to také dovednost odložit nedočtenou knihu, pokud její výběr nebyl správný anepřináší očekávaný prožitek nebo užitek. Navenek se čtenářství projevuje zájmem oknihy, zálibou včetbě arůznými čtenářskými aktivitami. Aktivní vztah dítěte kliteratuře musíme chápat jako dlouhodobý proces, který se včase nepravidelně proměňuje, někdy se tento vztah progresivně rozvíjí, jindy stagnuje.

Naší snahou je ukázat dítěti, že čtení pro něj má smysl. Jeho „užitečnost“ je ale urůzných dětí velmi rozmanitá. Může spočívat vpotěšení nad novou představou, vpocitu souladu se čteným textem, vradosti zpříjemně stráveného času společně srodiči, vpoznání něčeho nového.

Zásoba knížek ve vlastní knihovničce by neměla chybět vžádném dětském pokoji, ačkoli si dítě vpočátečním období samo knížku nepřečte. Přítomnost knížek zvyšuje šanci, že si vaše dítě čtení oblíbí asáhne po knize jako po společníkovi při trávení volného času.

Čtenářská gramotnost

Vsouvislosti se čtením se často používá pojem čtenářská gramotnost. Tento pojem není objevem současné doby. Již v19. století byl spojován spojmem alfabetizace (analfabetismus = negramotnost). Sdnešním pojetím čtenářské gramotnosti se poprvé setkáváme v90.letech 20. století vsouvislosti sMezinárodním rokem gramotnosti asvýzkumem čtenářské gramotnosti PIRLS, který vnašich školách poprvé proběhl vroce 1994. Výzkum probíhá každé čtyři roky užáků 4. ročníku základní školy aposlední šetření proběhlo vroce 2016. Tento výzkum opakovaně ukázal, že školní výuka vČeské republice je zaměřena na rozvíjení techniky čtení, ale nevěnuje dostatečnou pozornost dovednosti čtení sporozuměním azískávání informací ze čteného textu. Také upozornil na skutečnost, že se někteří učitelé domnívají, že musí počkat, až děti dostatečně zvládnou plynulé adostatečně rychlé čtení, než začnou zařazovat činnosti, které vedou kporozumění čtenému textu. Tito učitelé čekají na konec prvního nebo na začátek druhého ročníku, čímž promarní celý první rok školní docházky. Přitom motivace začínajících školáků ke čtení je výrazně vyšší než udětí vpozdějším věku.

Výsledky žáků při zkoumání jejich čtenářských dovedností ajejich motivace ke čtení se zhoršují se vzrůstajícím věkem. Když se nám, učitelům arodičům, podaří počáteční nadšení dítěte ajeho chuť naučit se číst správně podchytit, položíme „základní kámen“, který je nezbytný pro čtenářství vpozdějším věku. Vpočátečním období školní docházky získává dítě základy čtenářské gramotnosti, které dále rozvíjí, apoté ho provází po celý život. Všechny získané dovednosti jsou individuálně proměnlivé, což znamená, že je můžeme vprůběhu života rozšiřovat, ale také ztrácet. Otom rozhoduje především to, do jaké míry nabyté dovednosti dále využíváme. Kproměnlivosti včase dochází také vlivem kultury aspolečnosti, ve které se nacházíme, itím, jaké jsou na nás vdospělém věku kladeny požadavky např. vzaměstnání. Aktivní zacházení se čtenářskougramotností zajišťuje její funkčnost atrvalost.

Období před školou

Jak bylo již zmíněno, dítě se nesetkává sknihami až se vstupem do základní školy. Dalo by se vzletně říct, že rozvoj předčtenářské gramotnosti začíná narozením dítěte apokračuje až do vstupu do první třídy. Vtomto období je důležité, abychom napomáhali utváření kladného vztahu dítěte kpsané imluvené řeči apodporovali jeho schopnosti adovednosti, které mu později umožní optimální rozvoj voblasti čtení apsaní.

Vzbuzení zájmu očtení bychom měli udítěte vpředškolním věku podporovat formou hry anenásilných činností jak vrodině, tak vmateřské škole. Počátky předčtenářské gramotnosti se utvářejí unejmladších dětí ve chvílích, kdy se seznamují se slovy, prohlíží si obrázky alistují vprvních dětských knihách. Získávají zkušenosti sknihou při předčítání příběhů rodiči, prarodiči nebo učitelkami ve školce apři společném vyprávění. Děti vnímají čtení jako způsob komunikace, způsob sdělování myšlenek, jako příjemnou možnost trávení volného času. Čtení je podněcuje kotázkám, které pokládají zcela přirozeně aspontánně. Děti vidí písmo vobrázkových knížkách, na obchodech, vdopravních prostředcích, nachází je na různém zboží apod. Začínají se samy zajímat oto, jak se tyto znaky čtou ačasto je zkouší kresbou napodobit. Mají potřebu vyrovnat se dospělým achtějí porozumět tomuto zvláštnímu světu. Proto se přirozeně chtějí naučit číst.

Co čekat od mateřské azákladní školy

Rozeznávánípísmen aco dál

Co dokáže rodina

Potřeby dítěte

Hra

2.Do hry své dítě nikdy nenuťte, pouze mu ji nabízejte.