Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. et Mgr. Jana Mlýnková

PEČOVATELSTVÍ 2. DÍL
Učebnice pro obor sociální činnost
2., doplněné vydání

Autorka:
Mgr. et Mgr. Jana Mlýnková

Recenzentka:
Mgr. Renata Světlíková

© Grada Publishing, a.s., 2017
Cover Photo © allphoto, 2017
Obrázek č. 5 Petr Žalmánek.
Ostatní obrázky a fotografie v knize dodala autorka.

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 6674. publikaci
Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková
Sazba a zlom Karel Mikula
Formát ePub Štěpán Böhm
Počet stran 296 + 4 strany barevné přílohy
1. vydání, Praha 2017
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-9915-0 (ePub)
ISBN 978-80-271-9914-3 (pdf)
ISBN 978-80-271-0132-0 (print)

1Aplikace tepla a chladu

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

■Vyjmenovat účinky tepla a chladu.

■Vysvětlit význam působení tepla a chladu na lidský organismus.

■Popsat postupy aplikace.

■Přiložit tepelný nebo studený obklad a zábal.

Aplikace tepla a chladu představuje součást ošetřovatelských a léčebných procedur vedoucích k uzdravení klienta. Těchto procedur se při ošetřování nemocných často využívá. Při působení tepla a chladu vznikají v organismu složité fyziologické procesy a reakce.

Způsoby aplikace, délku působení tepla a chladu a dobu aplikace určuje lékař.

Povinnosti pečovatele před vlastní aplikací

■Informuje klienta o výkonu.

■Posoudí zdravotní stav klienta, např. nebude přikládat teplý obklad na břicho při náhlých bolestech v pravém podbřišku.

■Posoudí případné změny kůže v místě, kam bude přikládat např. obklad.

■Posoudí stav cirkulace krve v kůži podle barvy kůže, teploty a citlivosti.

■Pokud je třeba, změří fyziologické funkce.

1.1Aplikace tepla

1.1.1Působení tepla

Převod tepla do organismu zvýší a urychlí pochody biochemických reakcí lidského těla. Tabulka 1 přináší přehled účinků tepla a chladu.

Tab. 1 Účinky tepla a chladu

Orgány

Teplo

Chlad

cévní systém

vazodilatace

vazokonstrikce

permeabilita kapilár

zvýšená

snížená

tělesná teplota

zvyšuje teplotu v místě aplikace

snižuje teplotu v místě aplikace

metabolické pochody

podporuje metabolismus

snižuje metabolické pochody

svalové napětí

uvolňuje napětí kosterního i hladkého svalstva (uvolní se křeče), svaly se relaxují

snižuje kontraktilitu svalových vláken

zánětlivý proces

urychlení

zpomalení

bolest

analgetický účinek

analgetický účinek, až pocity znecitlivění*

nervový systém

podporuje rychlost vedení vzruchů

zpomaluje vedení vzruchů

žaludek a střeva

uvolňuje křeče a snižuje bolest

zpomaluje peristaltiku

* Účinky tepla a chladu na bolest jsou diskutabilní. Při bolesti hlavy většinou volíme studený obklad na čelo, jsou-li křeče v břiše, volíme teplý obklad.

1.1.2Kontraindikace aplikace tepla

Teplo neaplikujeme v následujících situacích:

■akutní krvácení – teplo podporuje krvácení, neboť způsobuje rozšíření cév

■otoky – teplo zvyšuje propustnost cév, a tak podporuje tvorbu otoku

■akutní zánět – např. při apendicitidě (vyhledejte v odborném slovníku tento termín) se urychlí postup zánětu

■kovový implantát u klienta (např. náhrada kyčelního kloubu) – kov je dobrý vodič tepla, pokud se implantát hodně zahřeje, může způsobit vnitřní popálení tkání

■klient s traumatickým poškozením (např. po pádu z výšky) – teplý obklad by zvýšil krvácení a otok

Pečovatel je zvýšeně obezřetný u lidí se sníženou citlivostí na teplo, u malých dětí, které nemají vyvinutou dostatečnou termoregulaci, a u seniorů s onemocněním srdce a cév.

1.1.3Vlastní aplikace tepla

Teplo se aplikuje v suché a vlhké formě.

Suché formy aplikace tepla

Termofor

Je to gumový vak se zátkou. Plní se do dvou třetin vodou o teplotě 50–60 °C. Na vodorovné podložce z něj opatrně vytlačíme zbývající vzduch. Termofor pečlivě uzavřeme a otočíme vak uzávěrem dolů. Tak se přesvědčíme, že z něj nevytéká voda. Termofor vložíme do ochranného obalu (suché textilie) a přiložíme jej klientovi na příslušné místo. Vodu měníme podle chladnutí.

Při přikládání termoforu jsme obezřetní u duševně nemocných a klientů se ztrátou paměti. Mohou termofor nezáměrně otevřít a vylít vodu do lůžka, proto je nutná častá kontrola.

Fén

Jde o prostředek, který s výhodou využíváme v domácnostech.

Indikace k použití: prohřátí jednotlivých částí těla, např. obličeje při bolestech nervového původu, při vysoušení opruzenin u miminek, podporuje zrání furunklů na kůži (nežit).

Elektrická poduška

Jde o vyhřívací dečku, která je napájena ze sítě. Dečky mají různé velikosti, mohou se vložit do celého lůžka, menší dečky se přikládají na určitou část těla, např. na ledviny, takže jejich využití je široké. Mají několik teplotních stupňů.

Složení dečky

■látkový povlak, který se dá dobře prát

■vnitřní elektrická část z PVC

■ovladače s kontrolkou

Z bezpečnostních důvodů nenecháváme podušky zapnuté v nočních hodinách. Nemohou zůstat bez dozoru u pacienta v bezvědomí, u dětí, zmatených a neorientovaných klientů a inkontinentních osob.

Protože se jedná o elektrospotřebič, je výrobek opatřen návodem s pokyny k používání výrobku.

Světloléčba

Léčba světlem neboli fototerapie je léčebné použití neionizujícího elektromagnetického záření.

Indikace k použití: kožní onemocnění, léčení ran, při léčbě některých depresivních stavů. Fototerapii lze využít v revmatologii, ortopedii nebo rehabilitaci.

Solux

Slouží k léčebnému využití infračerveného záření, které dobře proniká vodou, dobře se absorbuje a proniká tkáněmi. Zlepšuje prokrvení tkáně, podporuje ústup bolesti i svalovou relaxaci.

Indikace k použití: předehřátí před fyzioterapeutickými procedurami nebo masáží v lázeňství, k prohřátí vedlejších nosních dutin, u onemocnění pohybového aparátu, u zánětlivých onemocnění kůže.

Při aplikaci světla se řídíme bezpečnostními přepisy. Klient odloží všechny šperky a nasadí si ochranné brýle. Stolní lampu postavíme na pevnou podložku, aby se nepřevrátila a klienta nepopálila. Dbáme na to, aby lampa nepřišla do kontaktu s vodou.

Vzdálenost soluxu od klienta je alespoň 50 cm. Dobu aplikace stanoví lékař, nepřesahuje 15 min.

Biolampa

Využívá léčebného polarizovaného světla na principu elektromagnetického vlnění (obr. 1). U výrobků je přiložen návod k použití. Klient si před aplikací nasadí ochranné brýle. Užívá se k celkové a lokální aplikaci.

Indikace k použití: kožní onemocnění a proleženiny, bércové vředy, špatně se hojící rány, u onemocnění kůže (např. lupénky), u akné, ekzémů, popálenin apod.

Biolampa má analgetický, protizánětlivý účinek a podporuje růst buněk.

Obr. 1 Biolampa

Horské slunce

Pracuje na bázi ultrafialových paprsků. Užívá se k celkové i lokální aplikaci.

Při použití se řídíme pokyny výrobce. Klient si nasadí ochranné brýle. Přístroj umístíme minimálně 1 metr od klienta. Počet hodin aplikace naordinuje lékař. Klienti před aplikací nepoužívají žádné krémy na kůži, neboť zvyšují citlivost kůže k záření. Za několik hodin po aplikaci se může objevit přechodné zčervenání pokožky.

Fototerapie modrým světlem

Využití léčby modrým světlem nacházíme u novorozenecké žloutenky, která je způsobena dočasnou nerovnováhou mezi tvorbou a vylučováním bilirubinu. Světlo způsobí degradaci (znehodnocení) bilirubinu v kůži na netoxické produkty, které jsou vylučovány nezávisle na funkci jater. Světlo se aplikuje zářiči umístěnými nad dítětem. Zářivky jsou vzdáleny asi 40–45 cm od novorozence. Je vhodné vystavit záření co největší plochu pokožky, proto dítě předem rozbalíme. Zrak dítěte chráníme speciálně vyráběnými obvazy, např. tmavými látkovými brýlemi.

Vlhké formy aplikace tepla

Sprcha a celkové koupele

Využití nacházejí při uvolnění spasmů a jsou součástí lázeňských procedur. Mechanický účinek sprchy se využívá při masáži jizev či k předehřátí svalů před cvičením.

Sedací koupele

Používají se nejvíce u nemocných po operaci hemoroidů, při onemocnění pohlavních orgánů u ženy, u nemocí vývodných močových cest, močového měchýře.

Používá se teplot v rozmezí 37–42 °C. Voda nesmí klienta pálit. Před koupelí je vhodné změřit teplotu vody.

Částečné koupele

Zpravidla jde o koupel končetin. V lázeňství se provádějí ve speciálních vanách, v nichž klienti pohodlně sedí. V domácnosti používáme umyvadlo z umělé hmoty, které má být tak hluboké, aby do něj klient mohl dostatečně ponořit končetinu.

1.2Aplikace chladu

Chlad proniká do organismu lépe než teplo. Proti ochlazení se tělo umí lépe bránit než proti přehřátí. Dojde k periferní vazokonstrikci, a tím se únik tepla sníží. Bráníme se rovněž aktivním pohybem, kdy dochází k zahřátí.

Chladné procedury mají preventivní význam při otužování.

Účinky chladu

■Způsobuje vazokonstrikci cév.

■Zpomaluje zánětlivý proces.

■Zmenšuje otoky.

■Dochází k místnímu znecitlivění.

■Snižuje se tělesná teplota.

Chladné procedury dělíme na suché a vlhké.

Upozornění

Chlad na kůži snášíme hůře než působení tepla. Při náhlém působení chladu na větší plochu lidského těla může dojít až ke ztrátě vědomí.

1.2.1Vlastní aplikace chladu

Suché formy aplikace chladu

Vak na led

Je určen k naplnění ledem, ledovou tříští nebo ledovou vodou. Přikládá se na různá místa těla. K mnohým vakům lze přikoupit držák, takže je možné se s vakem volně pohybovat. Vak zabalíme do ochranného látkového obalu.

Led pravidelně měníme, kontrolujeme i stav kůže, aby nedošlo k narušení celistvosti pokožky.

V domácím prostředí klienta improvizujeme tím, že led vložíme do igelitového sáčku (nebo raději do dvou) a obalíme textilií. Pečovatel však dbá na častou kontrolu sáčku, protože se snadno protrhne.

Gelové polštářky

Jde o polštářky (např. Dutherm) různých velikostí naplněné gelem. Přikládají se jako studené (chladivé) nebo jako teplé. Gel snese teploty od –20 °C do 60 °C. Polštářek ochladíme vložením do ledničky (vak z mrazicího boxu je příliš studený) nebo jej vložíme do teplé vody. Ohřívat polštářek v mikrovlnné troubě není vhodné, neboť může dojít k nafouknutí vaku a prasknutí. Polštářek má výhodu v tom, že je stále elastický, přičemž se přizpůsobí tvaru lidského těla.

Vak před použitím obalíme vhodnou textilií a přiložíme na postižené místo. Můžeme jej fixovat i obinadlem nebo přiložením prubanu (např. na horní končetině).

Obecně platí, že doba přiložení obkladu by neměla přesáhnout 30 min.

Studené vaky využíváme při bolestech hlavy, zubů, u akutních zánětů (apendicitida), při poranění kloubů, šlach, při popáleninách apod.

Vlhké formy aplikace chladu

Mezi způsoby aplikace studeného chladu zahrnujeme sprchu a chladnou koupel. Své místo mají v otužování a lázeňské léčbě.

1.3Obklady a zábaly

1.3.1Obklady

Jedná se o jednoduchou léčebnou proceduru, pomocí níž působíme na menší část povrchu těla teplým nebo chladným podnětem.

Pomůcky k aplikaci obkladů

■obkladová látka – čistý kapesník, menší ručník, mulové čtverce

■igelitová podložka, dětská plena

■flanelová či jiná vhodná textilie

■obinadlo, pruban či šátek k fixaci obkladu

■nádoba s příslušnou tekutinou, odvarem či jinou léčebnou látkou

Rozeznáváme obklady chladné, teplé, dráždivé.

Chladné obklady

Chladné obklady se přikládají ke snížení horečky nejčastěji na horní nebo dolní končetiny, na plosky nohou či hrudník. Namočená textilie má mít teplotu asi 12–16 °C. Přiloží se na příslušné místo, např. na bérce a plosky nohou. Textilii podložíme igelitovou podložkou, aby se nenamočilo prostěradlo. V žádném případě nepřikládáme igelitovou vrstvu kolem celého bérce, jinak by obklad ztratil svůj smysl. Obklad musí ochlazovat a teplota z těla se musí odpařovat, což by u igelitu přiloženého kolem končetiny nebylo možné. Je zbytečné přikládat i další suchou vrstvu textilie.

Chladný zábal měníme zhruba každých 10–15 min. Současně respektujeme subjektivní pocity klienta. V žádném případě se klient nesmí podchladit, což je u lokálních obkladů málo pravděpodobné, ale vyloučit to nelze.

Přiložení studené textilie musí být rychlé. Mezi látkou a tělem nesmí vzniknout vzduchová izolační bublina, proto při aplikaci obkladu uhladíme mokrou tkaninu dlaněmi.

Chladné obklady využíváme dále při bodnutí hmyzem, při bolestech hlavy, povrchových zánětech žil. U malých dětí s laryngeálním kašlem až laryngospasmem (vyhledejte ve slovníku tento výraz) se aplikují chladné obklady na krk a horní část sterna v rámci první pomoci, než bude zajištěna příslušná léčba.

Teplé obklady

Dělí se na horké vlhké obklady a horké suché obklady.

Horký vlhký obklad

Teplota horkého obkladu nesmí přesáhnout 40–42 °C. Textilii namočíme do horké vody nebo do horkého odvaru z rostlin. Horké obklady se využívají nejen v medicíně, ale i v kosmetice k čištění kůže a péči o pleť, k předehřátí svalstva před pohybovou léčbou.

Horký suchý obklad

Vlněnou nebo flanelovou látku nahřejeme horkým vzduchem nebo parou (žehličkou) a přiložíme na příslušné místo, přikryjeme igelitovou podložkou nebo gumovou nepropustnou vrstvou, přes kterou přiložíme suchou pokrývku. Obklad rychle chladne, neboť se rychle předává teplo organismu. Z toho důvodu je „trojobal“ nezbytně nutný, jinak by teplo uniklo během několika sekund a obklad by nesplnil svůj účel.

Horké suché obklady se využívají u některých neurologických onemocnění, u paréz končetin, u některých stavů, kdy je omezen pohyb.

Dříve se tyto obklady nebo zábaly používaly v době pandemie poliomyelitidy.

Parafínové obklady

Parafín je speciální vosk obohacený o vitamin E. Má schopnost zadržovat teplo. Rozehřívá se při teplotě 52–55 °C.

Prohřívá příslušné místo, uvolňuje svalové napětí, tlumí bolest a zvyšuje krevní oběh. Využití nachází při bolestech páteře a končetinových kloubů. Nedoporučuje se u osteoporózy, kontraindikací jsou defekty kůže či mokvavé ekzémy. Používá se v medicíně i v kosmetice (např. pomáhá proti celulitidě). Procedura trvá asi 20 min.

Parafín se rozpustí a nanese se štětcem na suchou kůži do okolí kloubů. Po natření ihned tuhne. Aby se teplo udrželo, obalíme příslušné místo folií z PVC a suchou textilií.

Teplý obklad na víčka

Čtverce nebo složený kapesník se namočí do odvaru heřmánku, vyždímají se a přiloží na víčka. Existují speciální přípravky pro obklady na oční víčka Dr. Hauschka s výtažky bylin, fenyklu a černého čaje. Napomáhají odstranit únavu očí, podráždění a pálení očních víček, otoky horních i dolních víček.

Při teplých obkladech můžeme v rámci bylinné kosmetiky přikládat na kůži jakýkoli bylinný omlazující prostředek.

Dráždivé obklady

Priessnitzův obklad

Jde o studený zapařovací obklad, který se přikládá lokálně na povrch těla s cílem dosáhnout prokrvení v dané oblasti. V místě aplikace se nejprve sníží teplota a dochází k vazokonstrikci. To trvá asi 2–3 min. Následně dochází k vazodilataci a ke zvyšování teploty v místě obkladu.

Měkká textilie se namočí do studené vody a vyždímá se. Přiloží se pečlivě k tělu tak, aby v obkladu nezůstaly vzduchové bubliny. Může (nemusí) se přidat další vrstva suché tkaniny, na kterou se přiloží igelit (v domácnosti využijeme igelitový sáček) nebo vrstva z PVC. Obklad se fixuje šátkem, po 2–3 h by se měl sejmout. Mezi jednotlivými aplikacemi je vhodné dodržovat přestávky 3–4 h.

Použití

■na krk při angíně

■na hrudník při suchém dráždivém kašli

■na klouby při déletrvajících revmatických potížích (nepřikládá se u všech nemocí pohybového aparátu)

■na zhmožděný kotník

■na hematomy apod.

Dráždivým obkladem je i přiložení hořčičného semínka ve formě kaše. Obklad se přikládá na 20 min při akutních zánětech dýchacích cest, revmatických onemocněních, k prokrvení hlouběji uložených orgánů (ledvin). Obklady necháváme přiložené pouze do doby lehkého zčervenání kůže. Abychom předešli zánětlivé reakci, potíráme místo aplikace krycí mastí.

1.3.2Zábaly

Zábaly působí na větší plochu lidského těla než obklady. V domácnosti se nejčastěji využívají ke snížení tělesné teploty, místo nacházejí v lázeňství a rehabilitační léčbě, ale využívá je i kosmetika.

Pomůcky k zábalům

■suché prostěradlo, mokré prostěradlo

■vlněná přikrývka

■čisté a suché osobní prádlo

Zábaly jsou částečné nebo celkové. U celkových zábalů se mokrá látka přikládá na celé tělo, u částečných např. na dolní polovinu těla.

Na lůžko rozložíme suché a mokré prostěradlo. Mokré prostěradlo se ovine kolem trupu a dolních končetin. Suché prostěradlo se lehce ovine přes mokré. Pod obě prostěradla vložíme igelitovou vrstvu, aby se nenamočilo prostěradlo lůžka. Doba zábalu činí 5–10 min.

U seniorů je třeba přiložení studeného zábalu pečlivě zvážit. Hrozí nebezpečí kolapsu vzhledem ke zhoršené srdeční činnosti. Zároveň je i velká pravděpodobnost, že se budou studeným zábalům bránit, neboť hůře snášejí chlad. Po ukončení zábalu se klient převlékne do suchého osobního prádla.

1.4Samostudium

K zapamatování

■vazodilatace, vazokonstrikce, permeabilita kapilár

■termofor, solux, biolampa, fototerapie modrým světlem

■gelové polštářky, parafinové obklady

■chladné, teplé, dráždivé obklady

■Priessnitzův obklad

Kontrolní otázky, cvičení

1.Vyjmenujte účinky tepla a chladu.

2.Jaký je význam tepla pro lidský organismus?

3.Jaký je význam chladu pro lidský organismus?

4.V odborné učebně připravte Priessnitzův obklad, horký suchý obklad.

5.Popište využití gelových sáčků v termoterapii.

6.Jak je možné pomoci při novorozenecké žloutence a co je podstatou pomoci?

Literatura

■JANDOVÁ, D. Balneologie. Praha: Grada Publishing, 2009, s. 404.

■KELNAROVÁ, J. a kol. Ošetřovatelství pro zdravotnické asistenty 2. ročník, 2. díl. Praha: Grada Publishing, 2009.

■SEDLÁŘOVÁ, P. a kol. Základní ošetřovatelská péče v pediatrii. Praha: Grada Publishing, 2008.

■ROZSYPALOVÁ, M. a kol. Ošetřovatelství pro střední zdravotnické školy II. Praha: Informatorium, 1996.

■ŠAMÁNKOVÁ, M. a kol. Základy ošetřovatelství pro studující lékařských fakult 1. a 2. díl. Praha: Karolinum, 2004.

■http://www.k.studanka.cz/procedury-lecba/procedury-typ/solux-31/

■http://www.biolampa.net/

■http://www.medela.cz/reference/fototerapie-bilibed.php

■http://obchod.budfit.info/index.php?obs=17 & idz=1652 & sk=20

■http://www.lazneluhacovice.cz/cz/lazenske_procedury.php

■http://www.yinyang.cz/obklady-na-ocni-vicka/

2Edukační činnosti pečovatele

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

■Chápat význam edukace klienta v prostředí komunitní péče.

■Vyjmenovat cíle edukace, podmínky a zásady efektivní edukace.

■Zdůvodnit potřebu edukace zaměřenou na klienta a jeho rodinu.

■Vyjmenovat faktory, které ovlivňují edukaci.

■Charakterizovat vyučovací metody při edukaci.

Příprava studenta na nové učivo

Z hodin psychologie si zopakujte kognitivní procesy, paměťové procesy, intelekt, motivaci a její dělení, emoce. Z péče o seniory si zopakujte změny ve stáří. Z Pečovatelství 1. díl si zopakujte potřeby nemocných. Z pedagogiky si zopakujte vyučovací metody, jejich dělení a charakteristiku.

Specifické role pečovatele nespočívají pouze v pečování o klienty, v péči o domácnost klienta apod. Nedílnou součástí kompetencí pečovatele jsou edukační činnosti.

Z ošetřovatelské a sociální praxe je zřejmé, že se klienti v mnoha ohledech neumí o sebe postarat, nebo se o ně nepostará jejich rodina. Jedním z důvodů je nevědomost, neinformovanost klientů a jejich rodinných příslušníků. Informováni být prostě nemohou, neboť se v situaci, kdy potřebují pomoc s péčí, dosud neocitli.

Edukaci si můžeme zjednodušeně vysvětlit jako celoživotní rozvíjení člověka působením formálních (např. školních) výchovných institucí, ale i působením neformálního prostředí, jako jsou média, přátelé, nejbližší. V našem případě jde o předávání informací ze strany odborníků směrem k laické veřejnosti.

V povědomí laické, ale i odborné veřejnosti je, že v poskytování informací má doménu lékař. Dnes tomu tak není. Pečovatel musí být schopen v rámci svých kompetencí poskytnout klientovi a rodině dostatečné množství informací o tom, jak postupovat při domácím ošetřování nemocného člena rodiny. Lékař poskytne spíše informace o zdravotním stavu či dodržování léčebného režimu.

2.1Cíle edukace klienta

■Osvojit si nové poznatky, vědomosti (např. klient je informován o bezpečném a správném používání pomůcek nutných k sebepéči, jak pracovat se zapínačem knoflíků – zdánlivě jednoduchý úkon se osoba s postižením musí řádně naučit).

■Získat určité manuální dovednosti a zručnosti.

■Získat informace, jak provádět sebepéči.

■Zajistit si sebepéči.

■Sžít se s postižením, v životě fungovat tak, aby si klient zajistil co nejvíce potřeb sám.

■Vytvořit si nový žebříček hodnot, postojů a vztahů např. k onemocnění či postižení klienta, zaznamenat pozitivní změny v chování klienta a jeho rodiny.

■Důstojný způsob života.

Edukaci chápeme jako součást poskytované ošetřovatelské péče. Je plánovaná, organizovaná, zohledňuje individuální nároky klienta a potřebu být informován(a).

Nedostatek vědomostí doprovází každé nové zhoršení zdravotního stavu, změnu fyzické výkonnosti, neschopnost o sebe pečovat. Klient a jeho rodina neví, co, kdy, jak učinit, aby byly uspokojeny jeho potřeby a potřeby celé rodiny. V tomto procesu hraje významnou roli nejen lékař a ošetřující personál v institucionální péči, ale i pracovníci v terénních (komunitních) službách, ať už se jedná o sociální pracovnice, sestry a pečovatele např. pečovatelské služby. Zaměstnanci pečovatelské služby či agentur domácí péče navazují, avšak také nemusí navazovat na péči poskytovanou ve zdravotnickém prostředí. Péče v domácnosti klienta se ovšem v mnoha ohledech liší. Jak komplexní péče vypadá, jakou má strukturu, možnosti apod., se klient a rodina dozví právě od terénních pracovníků, pečovatele nevyjímaje.

2.2Podmínky efektivní edukace

■Pečovatel své klienty dobře zná, je s nimi a jejich rodinami opakovaně v kontaktu.

■Pečovatel umí s novým klientem a jeho rodinou navázat kvalitní a důvěryhodný vztah. Klient své pečující osobě skutečně věří. Bez důvěry se hodnotný vztah nenaváže a klient může informace od pečovatele považovat za výmysly. Z toho pak vyplyne nedodržování správného režimu či určitých postupů, které nepovedou ke zvýšení soběstačnosti klienta.

■Pečovatel chce a umí edukovat. Je profesionálem ve svém oboru, má dostatečné znalosti a dokáže je srozumitelně předat.

■Vztah pečovatele a klienta (rodiny) není autoritativní, ale partnerský. Pečovatel nepřikazuje ani nevystupuje v mocenské pozici.

■Obě strany (pečovatel–klient) chtějí spolupracovat. Pečovatel chce nabízet profesionální a individuálně zaměřenou péči, klient souhlasí s tím, že ji bude přijímat. Na konkrétních pravidlech se spolu domluví.

■Pečovatel má dostatek schopností, komunikačních dovedností, aby mohl klienta a rodinu edukovat a vysvětlovat potřebné postupy při ošetřovatelské a sociální péči.

■Pečovatel zvolí přiměřený postup edukace, adekvátní výukovou metodu z hlediska pedagogického, didaktického, psychologického a z hlediska efektivního využití informací klientem.

■Rodina je funkční a chápe svou roli v ošetřování člena rodiny. Chce se podílet na ošetřování nemocného člena rodiny, chce se vzdělávat v oblasti ošetřovatelské péče.

2.3Obecné zásady efektivní edukace

Při edukaci klientů a jejich rodin dodržujeme určité zásady tak, abychom mohli předat co nejvíce srozumitelných informací za účelem zlepšení péče o klienta.

■Pečovatel využívá svých rysů a vlastností, které jsou nezbytné pro kontakt s lidmi potřebujícími pomoc: trpělivost, umění naslouchat, schopnost empatie, adaptivní chování (viz Pečovatelství 1. díl, kap. 2.2), umí efektivně komunikovat, ovládat se, nenechá se vyvést z míry námitkami, neadekvátními reakcemi rodiny či klienta.

■Pečovatel po domluvě s klientem vybere k edukaci vhodnou dobu a vhodné prostředí.

■Všichni účastníci by měli mít dostatek času.

■Pečovatel při edukaci předává nejen slovní informace, ale názorně demonstruje určitý výkon. Pouze teoretické poznatky, které pečovatel předává rodině klienta (např. o pomůckách pro inkontinenci), mnoho nepomohou. Je nezbytně nutná názorná ukázka.

■Pečovatel úkon demonstruje a nechá klienta nebo jeho příbuzné, aby se jej postupně naučili.

■Nezbytnou a velmi důležitou součástí edukačního procesu je pochvala, motivace k dalším krokům a k dalšímu zdokonalování činnosti.

■Pečovatel dává klientovi a rodině prostor pro otázky.

■Edukace musí představovat řádně připravenou výuku. Pečovatel se snaží podávat nová fakta v takovém rozsahu, aby byla pro klienta funkční a efektivní. Nesetrvává pouze u jednorázové informace, protože se klient může dostat do situace, kdy sice ví, ale často není schopen nebo ochoten potřebné úkony realizovat.

2.4Specifické zásady efektivní edukace

■Při edukaci považujeme za významné opakování klíčových slov či vět. Je vhodné je klientovi poskytnout v písemné formě. Při dodržení tohoto postupu se zvyšuje pravděpodobnost fixace nových výrazů a informací.

■Jednotlivé činnosti by na sebe měly navazovat. Pochopitelně není možné rodinu naučit během jednoho nebo dvou setkání péči o imobilní osobu. Z toho důvodu je nutná několikanásobná a postupná edukace.

■Ke klientům a jejich rodinám přistupujeme taktně. Je nepřípustné devalvovat ty, které učíme. Ani žertem pronesené připomínky na stranu učících se nejsou vhodné, podrývá to vzájemnou důvěru. Myslet si můžeme, co chceme, avšak sdělujeme to, co je vhodné a co se od osobnostně zralých profesionálů očekává. Stejně tak se chováme.

■Při edukaci poskytujeme dostatek času na procvičení, opakování postupu, přemýšlení, srovnání nových informací. Klienti si budou chtít i zapisovat, proto jim informace jednoduše nadiktujeme. Sledujeme a event. korigujeme, co si zapisují, aby byly jejich poznámky správné.

■Edukace musí být po obsahové stránce jasná a srozumitelná. Informace jsou podávány zřetelně a jasně. Pečovatel si nemůže „bručet něco pod fousy“. Klient mu nebude rozumět a z důvodu studu se nezeptá, co říkal. Raději odkývá, že všemu rozumí.

■Vyvarujeme se odborných a slangových výrazů. Klient nemusí vědět, že když je mu zima, objeví se vazokonstrikce. Mezi slangové výrazy patří „bažant“ (termín může klient znát, pokud byl hospitalizován ve zdravotnickém nebo sociálním zařízení), „žanetka, pemprsky“. Jestliže pečovatel použije odborný nebo slangový termín, srozumitelně jej vysvětlí. Zvláště při objasňování praktických dovedností je nutné dbát na konkrétnost a srozumitelnost. Jinak klient nebo příbuzní mohou dospět k názoru, že se jedná o obtížný výkon, a ochota osvojit si postup se snižuje.

■Klienta nepřetěžujeme množstvím informací. Pečovatel vybírá tolik informací, které je klient schopen pojmout. Další dny se může pokračovat.

■Požadujeme od klienta nebo rodiny zpětnou vazbu, abychom se přesvědčili, že uvedeným pokynům porozuměli. Klademe otázky typu: „Říkám to srozumitelně? Je srozumitelné to, co říkám? Na co se potřebujete zeptat? Co je nejasné? Čemu nerozumíte? Co mám zopakovat? Pojďme si shrnout zásady přikládání plenkových kalhotek. Pane Nováku, zkuste začít.“ Vždy bereme v patrnost, že se klienti stydí zeptat a říci, že něčemu nerozumí.

■Velkou roli hrají i komunikační dovednosti pečovatele. Pečovateli, který má svou profesi pouze jako zdroj příjmů, zřejmě na klientech mnoho nezáleží. Pravděpodobně bude těžko sdělovat potřebné informace těm, kteří je nezbytně potřebují.

2.5Faktory ovlivňující schopnost učit se

Faktorů, jež ovlivňují učení v jakémkoli věku, je celá řada. Zmíníme pouze ty nejdůležitější. U klientů se objevují v různé míře a intenzitě, některé se neobjeví vůbec.

■věk – s věkem klesá schopnost zapamatovat si nové a dosud neznámé informace; z toho důvodu hrají velkou roli názorně demonstrované činnosti pečovatele, kdy dochází k lepšímu pochopení a pamatování informací

■intelektuální kapacita – je podstatná pro paměťové procesy a pro racionální pochopení sdělovaných informací; míru edukace musíme zvážit tehdy, když jsou u klienta prokazatelné poruchy kognitivních funkcí; pak je nezbytné poučit životního partnera a nejbližší rodinu

■onemocnění a jeho průběh – při bolestech, v čase očekávání výsledků vyšetření budou klienti na učení hůře naladěni

■životní potřeby – uspokojení svých potřeb, zajištění běžných denních činností vlastními silami má velkou motivační sílu

■náboženská příslušnost – jednotlivá náboženství ovlivňují životní styl svých věřících; pečovateli se může stát, že klient odmítne naučit se některé úkony, jíst vepřové maso, bude se chtít sprchovat v určité dny apod.

■kulturně-společenské zázemí – záleží na sociálním prostředí, ze kterého klient pochází; těžko můžeme klienta edukovat o zásadách pravidelného vyprazdňování a hygieny, pokud má společné WC na chodbě určené pro více rodin, neteče mu voda ve vaně a vůbec to dotyčnému nevadí

■motorické dovednosti – s vyšším věkem dochází k poruchám svalové koordinace horních končetin, ke snížení svalové síly a úbytku svalové hmoty; některé manuální činnosti mohou činit problémy i z důvodu třesu rukou

■psychické naladění, strach, úzkost – klienti mohou prožívat strach, úzkost z nezvládnutí činností; je uměním pečovatele tento problém co nejlépe zvládnout

■motivace – pečovatel musí počítat s tím, že někteří klienti budou k přijímání nových informací a procvičování postupů negativně naladěni a nebudou motivováni ke spolupráci; to se může vyskytnout u seniorů, kteří argumentují tím, že v jejich věku nic nového nemá cenu nebo že určitý postup zaručeně nezvládnou; sníženou motivaci předvídáme také u mladých lidí po úraze s trvalými následky, kteří mají zcela přirozeně pocit, že se jim zhroutil svět; spolupráci a učení se něčemu novému vnímají jako výsměch, nebo dokonce urážku

■pohotovost k učení – připravenost učit se úzce souvisí s motivací; aktivní a pohotový klient (rodina) vyhledává informace, čte literaturu, ptá se, má zájem se něco nového naučit

2.6Metody edukace

Při edukaci používáme více vyučovacích metod, tj. postupů, jimiž se snažíme dojít ke stanoveným výukovým cílům. Je to koordinovaný systém činností pečovatele a laika, který je zaměřen na cíle, jež si pečovatel a klient či jeho rodina stanovili. Je třeba připomenout, že pečovatel skutečně vystupuje v roli učitele, lektora, edukátora apod. Musí být na tento proces řádně vybaven nejen svými znalostmi a praktickými zkušenostmi, ale i po stránce lektorské. To znamená, že musí vědět, jakými způsoby a postupy předá důležité informace laikům.

Vyučovací metody/edukační postupy lze zjednodušeně rozdělit na metody slovní, názorné a demonstrační a praktické.

2.6.1Metody slovní

Patří mezi nejčastěji používané metody vůbec. Slovo u dobrého učitele představuje vysoce efektivní způsob předávání informací. Pečovatel, který individuálně edukuje klienta nebo příbuzné osoby, použije metodu rozhovoru a metodu otázek a odpovědí. Je dobré, když si klient v průběhu edukace ujasňuje témata, kterým nerozumí.

Mezi slovní metody zahrnujeme i instruktáž, metodu práce s literaturou, knihou, edukačními letáky, prospekty. Instruktáž znamená, že prezentujeme slovní nebo písemnou formou postup činnosti. Je to vlastně teoretický úvod před praktickou činností. Práce s literaturou je neodmyslitelnou součástí k přípravě na nový styl života. Např. diabetici se musí podle kuchařky naučit vařit dietní jídla, vážit porce pečiva, pacient se musí naučit, jak pečovat o svou ránu na končetině. Jistě mu přijde vhod, když se četbou poučí o tom, jak léčebný preparát účinkuje. U literatury, odborných materiálů a letáků je ta výhoda, že se dají kdykoli studovat.

2.6.2Metody názorné a demonstrační

Vycházejí z pozorování praktické ukázky pečovatele. Jsou důležité především pro počáteční fázi poznání. Klient přijímá poznatky sluchem i zrakem, přičemž se lépe fixují nové poznatky než pouhé naslouchání sdělenému.

Do názorných metod lze zařadit i vlastní poznámky a náčrtky klienta, graficky znázorněné informace pečovatele, který může klientům předat kartičky s pokyny či nakreslenými postupy s barevným odlišením.

2.6.3Praktické metody

Zahrnují vlastní cvičení a procvičování určitého výkonu. Jde o vlastní aktivitu klienta, partnera či rodiny. Klient sám zkouší např. navlékat elastické punčochy, provést bandáž dolních končetin, partner nemocné osoby zkouší přiložení pomůcek pro inkontinenci. Procvičování spočívá v opakování výkonu, pečovatel koriguje případné chyby a doplňuje informace.

Příklad z praxe

Žena, 75 let, zakopla a došlo k fraktuře krčku humeru a krčku femuru. Na ortopedii byla provedena operace zlomeného femuru. Pacientka je 3. den po operaci. Na návštěvu přišla dcera (zdravotní sestra) a syn (inženýr). Nemocná chtěla močit do podložní mísy. Přestože je patrné, že bude pacientka potřebovat otočit na bok, aby jí příbuzní mohli přiložit mísu na oblast hýždí, syn bezradně stojí, nevěda, co má udělat a jak má pomoci. Na pokyn své sestry manipuluje s matkou tak, jak je třeba. Zjevně neví, co a jak má udělat.

Uvedený příklad demonstruje, že lidem, kteří dosud nepřišli do kontaktu s pečováním o rodinné příslušníky nebo nejsou povoláním zdravotníci či pečovatelé, vůbec nemusí dojít, že mají učinit to či ono. Jednoduše je to nenapadne. Až na pokyn zjistí, že se od nich očekává určitá aktivita, a jsou vyděšeni, že mají udělat něco, co nikdy nedělali. Současně prožívají nejistotu, neboť neví, jaký postup zvolit. Laici opravdu netuší, jak přiložit podložní mísu, plenkové kalhotky, přidržet hlavu při krmení apod.

2.7Samostudium

K zapamatování

■edukace, cíle, podmínky, zásady edukace

■faktory ovlivňující učení

■vyučovací metody slovní, názorné a demonstrační, praktické

■metoda rozhovoru, metoda otázek a odpovědí, instruktáž, metoda práce s literaturou

Kontrolní otázky, cvičení

1.Vyhledejte v odborné pedagogické a andragogické literatuře pojem edukace a vzdělávání dospělých. Prostudujte příslušnou tematiku a připravte si referát či krátkou přednášku, kterou obohatíte tuto kapitolu. Zaměřte se na úskalí vzdělávání dospělých a seniorů, specifika a možnosti edukace. Spolupracujte s odbornou vyučující nebo s vyučující speciální pedagogiky.

2.Při hodinách pečovatelství vypracujte seznam 10 faktorů, které u klientů ovlivňují schopnost učit se. Charakterizujte je a vysvětlete. Předložený výčet v učebnici zdaleka není vyčerpávající, pouze ilustrativní.

3.Jaké máte možnosti ke zvýšení motivace u seniora, který má revmatické potíže kloubů ruky a nezapne si knoflíky? Rodina mu koupila zapínač knoflíků a klient jej odmítá používat s tím, že je to zbytečné, že si „natáhne oblečení přes hlavu“.

4.Za jakými cíli edukujeme klienty a jejich rodiny?

5.Jaké zásady budeme dodržovat, aby edukace byla efektivní a cílená?

6.Charakterizujte vyučovací metody, jejich výhody a účel.

Případová studie

Vypracujte plán edukace u seniora, vdovce, o něhož se dosud starala manželka. Klient evidentně sám nezvládá chod domácnosti. Nedoslýchá, jemná motorika je omezená vzhledem k třesu horních končetin. Rodina klienta zakoupila zapínač knoflíků, mycí houbu s dlouhým držákem k hygieně těla, multiotvírák.

Pracujte s odbornou vyučující, s uvedenými pomůckami se seznamte na internetu.

Jak klientovi vysvětlíte účel použití nových pomůcek?

Jak mohou klientovi pomoci?

Sepište si všechny možné překážky efektivní edukace, jež by mohly bránit vašemu edukačnímu procesu.

Jaké metody výuky zvolíte?

Literatura

■HARTL, P. Kompendium pedagogické psychologie dospělých. Praha: Karolinum, 1999.

■HLINKOVÁ, E. Alternatívne vyučovacie metódy používané pri edukácii pacientov v nemocničnom prostredí. In: Multioborová, interpersonální a mezinárodní kooperace v ošetřovatelství. Mezinárodní konference ošetřovatelství v září 2002. Praha: Grada Publishing, 2002. s. 103–109.

■HRUŠKOVÁ, S. a kol. Špecifiká edukácie seniorov na geriatrickom oddelení. In: Multioborová, interpersonální a mezinárodní kooperace v ošetřovatelství. Mezinárodní konference ošetřovatelství v září 2002. Praha: Grada Publishing, 2002. s. 148–152.

■KALHOUS, Z., OBST, O. Školní didaktika. Praha: Portál, 2002.

■KRÁTKÁ, A. Edukace klientů v praxi sestry. In: Multioborová, interpersonální a mezinárodní kooperace v ošetřovatelství. Mezinárodní konference ošetřovatelství v září 2002. Praha: Grada Publishing, 2002. s. 209–210.

■ONDERKOVÁ, A. Edukační proces z pohledu komunikace mezi klientem a zdravotníkem. Sestra, 2007, roč. 17, č. 12, s. 17–18.

3Duševní hygiena pečovatele

Vzdělávací cíle

Po prostudování kapitoly je student schopen:

■Charakterizovat náročnost práce pečovatele apojem duševní hygiena.

■Vysvětlit pojem stresory apředložit skupiny stresorů.

■Porozumět termínům stres asyndrom vyhoření.

■Vyjmenovat projevy stresu nebo vyhoření.

■Popsat jednotlivé skupiny projevů vyhoření.

■Vlastními slovy přednést avysvětlit zvládání profesionálního stresu.

■Zpracovat zásady duševní hygieny aaktivního přístupu kživotu.

■Vysvětlit význam relaxace pro lidský organismus.

Vzhledem kaktuálnosti tématu anáročnosti práce pečovatele je tato kapitola zpracována podrobně.

Příprava studenta na nové učivo

Zpsychologie si zopakujte tematiku stresu, psychologii práce pečovatele, termíny neuróza, psychosomatické onemocnění. Ze zdravotní nauky si zopakujte stavbu ačinnost nadledvinek. ZPečovatelství 1. díl si zopakujte kapitolu č.2 Etika vpráci pečovatele.

3.1Zátěž pečovatele

Individuální ošetřovatelská péče je založena na holistickém (komplexním) přístupu pečovatele ke klientům, které chápeme jako bio-psycho-sociální aduchovní jednotku. Holismus předpokládá systematické uspokojování všech potřeb klientů, jež si funkčně soběstačný člověk stačí krýt sám. Vytvoření individuálního, empatického přístupu ke každému klientovi, umění navázat produktivní vztah sklienty avlastní ošetřovatelská péče představují pro pečovatele nesmírnou zátěž voblasti psychické, fyzické, sociální. Ošetřovatelská péče oširoké spektrum zcela odlišných lidí nutně pečující osoby stresuje. Jestliže pečovatel nemá vytvořený určitý životní režim, který mu dovoluje odpočívat, relaxovat, odpoutat se od lidské bolesti, může dojít na základě stále prožívaných stresů ksyndromu vyhoření.

Ztoho důvodu je povinností pečujících také péče osebe sama.

Charakteristika zátěže

Jak to, že pro jednoho člověka je práce pečovatele zatěžující, apro druhého nikoli?

Zátěž je výsledek vzájemného působení dvou faktorů, kterými jsou:

■vnější podmínky kladené na člověka– typická je jejich neočekávanost, neobvyklost, intenzita adélka trvání (např.náhlé změny vchování klienta)

■vlastnosti člověka (pečovatele), pomocí nichž tyto vlivy zvládá (rozvaha, schopnost reagovat vnových situacích, vemočně náročných podmínkách, mít „chladnou hlavu“apod.)

Zátěž může být optimální, přiměřená či škodlivá. To, jak se naučíme se zátěží vyrovnávat, záleží zejména na rodinném prostředí avýchově každého znás.

Duševní hygiena

Duševní hygiena je pojem, který vznikl v19. století, vychází zpoznatků psychiatrie. Obsahuje poznatky azásady, jež pomáhají udržet duševní zdraví člověka. Již antika kladla důraz na duševní harmonii jedince. Zásady duševní hygieny mají význam pro udržení duševního zdraví, pro prevenci neuróz apsychosomatických onemocnění. Duševní hygienu komplikují stresové situace, nervozita anegativní emoce.

3.2Stres vpráci pečovatele

Stres je vnitřní stav člověka, který je něčím ohrožen nebo ohrožení očekává. Je to soubor reakcí organismu na změny narušující normální funkce organismu. Má tedy biologickou podstatu. Ve stresu se začnou vyplavovat hormony, jako je adrenalin, noradrenalin, stoupne krevní tlak, objevuje se bušení srdce, tachykardie, nucení na močení, průjem, potí se ruce (jak je některým studentům nebo žákům, když jsou zkoušeni?).

Zjednodušeně řečeno, stres je reakce těla na požadavek. Tyto požadavky nazýváme stresory.

3.2.1Stresory

Stresor je jakýkoli podnět vyvolávající stres (vyvolání žáka ke zkoušení = stresor, bušení srdce = projev stresu). Můžeme si je rozdělit do několika skupin:

■fyzické– infekce, poranění, fyzické trauma (zlomenina, operace)

■stresory vyplývající znemoci– bolesti, ekonomická ztráta, starosti ozdravotní stav, hospitalismus, sdílení nemocničního pokoje scizími lidmi, čekání na výsledky vyšetření

■individuální– míra duševního vypětí, přemíra pracovních astudijních povinností (studující dospělí), spánková deprivace

■skupinové stresory– školní, rodinné, zdravotnický nebo ošetřovatelský tým, seskupení ošetřujícího personálu, vychovatelek ve směně

■fyzické vypětí ve smyslu fyzické aktivity– nadměrný pohyb je stresem pro organismus– horská túra, horolezectví, nadměrné cvičení dívek smentální anorexií

■sociální– pracovní nároky, vyrušování při práci (pečovatel se vdomově pro seniory nemůže soustředit na péči ojednoho klienta, neboť stále zvoní signalizační zařízení ostatních), strach znezaměstnanosti, převedení na nižší pracovní pozici spojenou snižším finančním ohodnocením, invalidní důchod, nebezpečná povolání, monotónní práce– vtovárně upásu, úmrtí nejbližších, rodinná situace adalší

Stresory vpráci pečovatele

■komunikace sagresivním, nespolupracujícím klientem

■neadekvátní aopakované žádosti klientů vdomácí iústavní péči

■péče otěžce nemocné nebo umírající dítě

■větší počet umírajících klientů

■depresivní klient stendencí sebepoškozování, agresor

■kontakt spříbuznými– mnohdy se snimi komunikuje hůře než sklienty

■nespokojenost vzaměstnání– negativní vztahy na pracovišti, např.management sociálního ústavu, vlastního oddělení, nárazová práce

■nízké finanční ohodnocení

■nízká sociální podpora– ošetřující personál je málo chválen za svou práci, spíše je kárán za opomenutí splnění povinností, takže málo pochvaly, hojně kritiky

■nedostatečná prestiž ošetřovatelského apečovatelského oboru

■vysoká profesionální odpovědnost

■málo času na klienty, zejména vústavní péči

■vysoké požadavky na pečovatele, jeho profesionalitu

■nízké kompetence pečovatele

■zneužívání pečovatele klientem krůzným činnostem, role pečovatele jako „holky pro všechno“

Je to pouhý zlomek všech stresorů, jež se vpráci ošetřujícího personálu vyskytují. Jistě bychom na základě zkušeností mohli uvést mnohé další. Zjednodušeně řečeno, vošetřovatelské praxi může každý faktor působit na pečovatele stresogenně (tj.má schopnost vyvolat stresové reakce organismu anegativní prožitky).

3.2.2Fáze stresových reakcí

Stresová situace má několik fází, ato itehdy, jestliže trvá krátkou dobu, např.několik vteřin.

■Uvědomění si zátěže, kterou prožíváme ainterpretujeme si ji.

■Následuje fáze aktivace fyziologických funkcí. Ve stresu jsou spouštěny fyziologické adaptační mechanismy. Při prožívání negativních emocí (strach, napětí, úzkost, vztek) se rozbuší srdce, zvýší se krevní tlak, zrychlí se tep, dýchání.

3.3Syndrom vyhoření

3.3.1Charakteristika syndromu vyhoření

3.3.2Projevy vyhoření

Projevy vpsychické oblasti

Projevy vsomatické oblasti

■nezájem osexuální život

Projevy ve vztahu ke klientovi/nemocnému

Projevy ve vztahu kpráci, vsociálních vztazích

Různé projevy

3.4Zvládání stresu

3.4.1Zvládání profesního stresu

Při hodnocení pracovních událostí nezapomínáme na to, že:

3.4.2Aktivní přístup kživotu

Zásady

3.4.3Relaxace

Charakteristika relaxace

Projevy tělesného uvolnění

Účinky relaxace1

Podmínky pro dobrou relaxaci

Nácvik progresivní relaxace

tvář

3.4.4Autogenní trénink

3.5Samostudium

Kzapamatování

Kontrolní otázky, cvičení

Literatura