Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Linda Chapmanová

Škola jednorožců
Kouzelná oslava

Ilustrace Ann Kronheimerová

Přeloženo z anglického originálu Unicorn School – The Surprise Party
Text copyright © Working Partners Ltd., 2007
Illustrations copyright © Ann Kronheimer, 2007
Cover © Charlotte Macrae, 2007
Translation © Radka Svobodová, 2019

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou BAMBOOK
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 7194. publikaci

Odpovědná redaktorka Kristina Hlaváčková
Překlad Radka Svobodová
Grafická úprava a sazba TypoText, s. r. o.
První vydání, Praha 2019
Vytiskla tiskárna FINIDR, s. r. o.

© Grada Publishing, a. s., 2019

ISBN 978-80-271-2764-1 (ePub)
ISBN 978-80-271-2763-4 (pdf)
ISBN 978-80-271-0100-9 (print)

Věnováno Jemimě Youngové

1. kapitola
Viky má báječný nápad

Viky klusala trávou směrem ke Kouzelným polím. Nechtěla totiž přijít pozdě na vyučování. Sluníčko zářící z jasně modré oblohy se třpytivě odráželo od jejího zlatého rohu. Kousek před sebou uviděla Safíru, jednu ze svých nejlepších kamarádek.

„Safíro! Počkej!“ zavolala na ni Viky.

Safíra se otočila. Byla to opravdu půvabná klisna jednorožce. Hříva a ocas jí splývaly skoro až na zem, měla štíhlý stříbrný roh a velké oči s dlouhými tmavými řasami.

Viky k ní docválala. „Čau!“ pozdravila vesele.

„Ahoj,“ zamumlala Safíra.

Viky se zamračila. Její kamarádka vypadala smutně. „Jsi v pořádku?“ zeptala se Viky.

„Jsem,“ odpověděla Safíra, ale Viky v jejím hlase postřehla povzdechnutí. Ani Safířiny uši nebyly nastražené dopředu jako obvykle. „Jen se mi trochu stýská po domově, to je všechno,“ připustila Safíra.

Viky se jí dotkla nosem. Jednorožci, kteří žili v kouzelné Arkádii, nastupovali v devíti letech do školy, aby se naučili používat magii. Viky i Safíra začaly chodit do školy před měsícem. Viky také chyběla maminka, tatínek i dva bratři, ale milovala Školu jednorožců tak moc, že nikdy nesmutnila dlouho. Zároveň ale dobře věděla, že Safíra to cítí jinak a že si občas přeje být zase zpátky doma se svými šesti bratry a sestrami.

„Možná je to kvůli tomu, že jsem přemýšlela o svých narozeninách. Mám je příští neděli,“ pokračovala Safíra. „Bude to hodně divné, že nebudu na oslavu doma. Vždycky když má někdo z nás narozeniny, ostatní mu připraví představení. Každý předvede nějaké kouzlo a potom máme velký narozeninový dort. Je to vážně legrace.“ Potřásla hlavou. „Ach jo, říkám samé hlouposti, Viky. Moje narozeniny budou fajn. Pojďme! Jestli si nepospíšíme, přijdeme pozdě na hodinu zaklínání.“ Začala cválat, jako by o tom už nechtěla dál mluvit.

Viky pádila vedle ní, ale nemohla přestat myslet na to, co jí Safíra právě řekla. Cítila se hrozně, že by její nejlepší kamarádka mohla být na své narozeniny smutná. Kdybych tak mohla něco udělat, přemítala v duchu. Ale co?

Na Kouzelných polích už byli spolu s dalšími prvňáčky i Bouřlivák a Troy, nejlepší kamarádi Viky a Safíry. Všichni žáci ze Školy jednorožců patřili do některé ze čtyř kolejí – Duhové, Hvězdné, Měsíční nebo Sluneční. Bouřlivák, Troy, Viky a Safíra byli zařazeni do Duhové koleje. To znamenalo, že společně jedli u jednoho stolu a spali ve stejné stáji. Se všemi ostatními prvňáčky z jiných kolejí se potkávali při vyučování.

„Ahoj!“ zařehtal Bouřlivák směrem k Viky a Safíře, když společně přicválaly. Bouřlivák byl vysoký jednorožec se stříbrným rohem, rovným nosem a hustou tmavou hřívou i ocasem. Viky, která byla na svůj věk celkem malá, vedle něj vypadala jako drobeček.

Viky s Troyem přikývli.