Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Jitka Kobrová

LYMFOTAPING
Terapeutické využití tejpování v lymfologii

Autoři:
Mgr. Jitka Kobrová
MUDr. et Mgr. Robert Válka (spolupráce na kapitolách 1.6.1–3, 3.2, 3.2.1, 4.7.3–5, 4.8.2–3)

Recenze:
PhDr. Michaela Prokešová, Ph.D.
PhDr. Kateřina Vaníková, Ph.D.

© Grada Publishing, a.s., 2017
Cover Photo © REHASPORT TRADE s.r.o., Bc. Jan Kalista
Schémata a ilustrace Jakub Roller (© Bc. Jan Kalista, REHASPORT TRADE s.r.o.)
Fotografie Boris Stojanov a autoři (© Bc. Jan Kalista, REHASPORT TRADE s.r.o.)

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 6647. publikaci
Odpovědná redaktorka Mgr. Ivana Podmolíková
Sazba a zlom Karel Mikula
Počet stran 136
1. vydání, Praha 2017
Vytisklo TISK CENTRUM s.r.o., Moravany

Autoři a nakladatelství děkují společnosti REHASPORT TRADE s.r.o. za podporu, která umožnila vydání publikace.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-9874-0 (ePub)
ISBN 978-80-271-9873-3 (pdf)
ISBN 978-80-271-0182-5 (print)

Upozornění autorů

Poznatky o jednotlivých technikách tejpování obsažené v této publikaci se shodují s náplní našich kurzů Terapeutické využití TEMTEX tapu a Lymfotaping – terapeutické využití TEMTEX tapu v lymfologii. Máte-li znalosti tejpování z jiného kurzu, nemusejí se ve všem shodovat s informacemi zde uvedenými.

Informace obsažené v této knize nenahrazují lékařskou pomoc. Autoři publikace tímto nepředepisují tejpování jako metodu léčby vašich zdravotních obtíží bez konzultace s lékařem nebo terapeutem. Záměrem autorů je poskytnout pouze informace obecné povahy, které vám mohou pomoci ve spolupráci s lékařem či terapeutem při snaze o zlepšení vašeho zdravotního stavu. V případě, že nejste odborníkem ve zdravotnictví proškoleným v práci s tejpem na odborném kurzu, používejte všechna doporučení pouze k léčbě své osoby. Autoři ani vydavatel nenesou zodpovědnost za vaše jednání.

Poděkování

Rádi bychom na tomto místě poděkovali Janu Kalistovi, bez jehož iniciace a podpory by „další díl tejpování“ nemohl vzniknout. Děkujeme profesionálním fotografům Borisu Stojanovovi a Marcele Borýskové, jejichž snímky ilustrují a nepostradatelně dotvářejí celou publikaci, a našim věrným modelům Lucii Duškové a Martinu Jakešovi. Velký vděk patří rovněž všem našim pacientům, kteří umožnili vznik fotografií z klinické praxe. V neposlední řadě děkujeme grafikovi Jakubu Rollerovi za zpracování schémat.

Předmluva

Předkládáme knihu, která je zdrojem mnoha informací – zčásti přejatých od jiných autorů, zčásti vlastních, jak je to v odborné tvorbě zvykem. Pojetí metodiky tejpování, resp. kinesiotapingu a lymfotapingu, prezentované v této publikaci odráží využívání tejpu autory během několika let jejich praxe v oboru fyzioterapie a rehabilitačního lékařství, jakož i informace získané ze zahraničních publikací a kurzů.

Vstupním materiálem pro naši tvorbu je mj. i práce japonského chiropraktika dr. Kenza Kaseho, jehož výsledky jsou světu známy již od počátku 70. let 20. století a který je považován za zakladatele kinesiotapingu. Kase pátral po metodě sportovního tejpování, která by podporovala hojení poraněných tkání, neomezovala pohyb fascií, průtok krve, lymfy a rozsah pohybu v kloubech – což naopak hojicí proces potlačuje, jako je tomu u klasických, rigidních tejpů. Od roku 1973 po dobu 6 let se Kase se svým týmem zabýval vývojem elastických pásek – kineziologických tejpů (dále jen tejpů) – a současně i metodou kinesiotaping (dále jen tejpování), která se vyznačuje jejich používáním. Svou strukturou a elastičností jsou tyto tejpy velmi podobné lidské kůži. Díky tomu se dokonale přizpůsobují pohybu a na těle nejsou téměř cítit. Dr. Kase tak položil nový základ na poli sportovních výkonů, zvládání bolesti a rozšířil možnosti fyzioterapie.

V současnosti můžeme hovořit o celosvětovém využití tejpování elastickými tejpy a zároveň konstatovat, že Kase nebyl v minulosti jediný, kdo se zabýval funkčním tejpováním. Zásadním způsobem však přispěl k rozvoji této metody díky vývoji speciálního materiálu a v neposlední řadě se zasloužil o propagaci v celosvětovém měřítku. Funkčním tejpováním (i když ve zcela jiné podobě) se ve svém konceptu zabýval např. Alois Brügger a v Čechách Clara-Marie Helena Lewitová (Hermachová).

Úvod

Po více než 4 letech od 1. vydání publikace Terapeutické využití kinesio tapu a následně přepracovaného vydání Terapeutické využití tejpování se do rukou čtenářů dostává další kniha, která je volným pokračováním a nadstavbou dosud publikovaných technik tejpování a klinických aplikací. Rozšiřuje poznatky o již známých technikách a zaměřuje se na tejpování lymfatického a kardiovaskulárního systému. Čtenáři se pomocí lymfotapingu naučí drénovat povrchový i hluboký lymfatický systém, osvojí si nové techniky k ošetření jizev, použití tejpu u lymfedému, chronických i akutních otoků aj.

Ke zdárnému užívání této knihy je vhodné mít prostudovanou publikaci Terapeutické využití tejpování či absolvovat kurz Terapeutické využití TEMTEX tapu, který autoři vedou již 8 let, popř. nadstavbový kurz lymfotapingu (Lymfotaping – terapeutické využití TEMTEX tapu v lymfologii).

Vhodné jsou rovněž znalosti funkční anatomie lymfatického systému, jakož i praktická dovednost manuální lymfodrenáže. Čtenáři tohoto dílu „tejpování“ budou schopni využít lymfotaping u poúrazových a pooperačních otoků, lymfedémů vzniklých po operacích a onkologické léčbě a zlepšovat funkce dalších tělních systémů. Vždy by však měli mít na paměti, že tejpování, a tedy i lymfotaping, je technikou doplňkovou a asistuje hlavním technikám lékaře, fyzioterapeuta či lymfoterapeuta.

Lymfotaping je na samotnou aplikaci velice jednoduchá technika. Nenechte se tím však zmýlit, protože její úspěch tkví ve správné strategii drenáže otoku z přeplněné oblasti. Vyžaduje tedy výše uvedené teoretické znalosti a značné klinické zkušenosti v terapii (lymf)edému. Věříme, že obsah knihy bude přínosem všem, kteří se o tuto problematiku zajímají, a že odpoví nejen na otázku, „jak“ lymfotejp aplikovat, ale hlavně „kam“.

autoři

1Zopakování technik tejpování

Předpokládáme, že pokud listujete touto knihou, máte již určité zkušenosti sklinickým používáním tejpování vrámci základních akorekčních technik. Časem jste možná přišli na zdárné řešení situací, ve kterých jste dříve stejpem úspěšní nebyli. Kladného výsledku vtejpování dosáhnete zejména tím, že si budete klást otázky: Aplikuji tejp na klíčovou strukturu? Dodržel jsem základy aplikace? Dodržel klient režimová opatření vrámci komplexní fyzioterapie? Není nutné znovu vyšetřit danou oblast? apod. Pouze tehdy, budete-li se ptát, posunete svoje schopnosti vtejpování na vyšší úroveň.

Považujeme za důležité připomenout fyziologii účinku tejpování. Mnoho lidí, zejména laiků, chápe tejp stále jako pomůcku kfixaci. Mohli jste si však již ověřit, že vtejpování elastickými tejpy jde primárně omodulaci aference, tedy o(neuro)reflexní působení tejpu skrze kůži. Stavebním kamenem nervového řízení anervové činnosti je reflex. Jedná se okonstantní azákonitou odpověď lidského organismu na změny vnitřního avnějšího prostředí. Základem reflexu je reflexní oblouk sestávající zreceptoru, aferentní dráhy, CNS (mozek/mícha), eferentní dráhy aefektoru (výkonného orgánu, např. svalu). Zvnitřního ivnějšího prostředí člověka jsou přijímány stimuly, které příslušný receptor zachycuje. Podněty mohou být různé povahy (fyzikální, chemické). Tyto stimuly vyvolají podráždění, díky němuž jsou vzruchy vedeny aferentními vlákny do CNS. Zde se získané informace přijímají, zpracovávají avyhodnocují. Po vyhodnocení informace odchází eferentními vlákny zCNS vpodobě vzruchu kefektoru. Efektor poté zahájí svou činnost na základě příkazu zCNS (obr. 1.1).

Obr. 1.1 Zpracování podnětu vCNS

Kůže obsahuje značné množství receptorů, jež vnímají mj. napětí kůže. Některé receptory (taktilní) mají dokonce směrovou citlivost. Správnou aplikací tejpu měníme cíleně kožní napětí, což dráždí taktilní receptory (volná nervová zakončení, Meissnerova tělíska, Vaterova-Paciniho tělíska, Merkelovy disky, Ruffiniho tělíska). Informace zperiferních receptorů je aferentní drahou „poslána“ přes thalamus do primární somatosenzorické kůry adalších struktur CNS. Vnich je vyhodnocena aprostřednictvím příkazu zmozkové kůry „putuje“ eferentní drahou kefektoru (např. svalu). Díky změně na periferii je následně docíleno změny vřízení pohybu, napětí svalu aj.

Kůže je tedy jakýmsi mediátorem, díky němuž můžeme prostřednictvím tejpu ovlivňovat kůži samotnou (její posunlivost), fascie, svaly, kardiovaskulární alymfatický systém, ato při využití 0–50% napětí – tj. dekompresních sil tejpu. Při použití kompresních sil tejpu (50–100% napětí) lze oslovovat ihlouběji uložené receptory (mechano-, proprioreceptory), atak modulovat napětí šlach, vazů, kloubních pouzder či korigovat biomechanickou osu kloubů.

Vmyofasciálních tkáních dosahujeme tejpem okamžité změny vpostavení kůže, podkoží, fascií, zmírnění bolesti, zvýšení rozsahu pohybu, redukce únavy, normalizace svalového napětí, atím optimalizace svalové funkce (relaxace, timing, svalová síla, stimulace lymfatického pohybu).

Cévní systém, včetně lymfatického, reaguje na aplikovaný tejp zvýšením intersticiálního lymfatického toku. Dochází ke zlepšení výměny tekutin mezi jednotlivými vrstvami tkání, redukci otoku, vyrovnání teploty. Správně aplikovaný (lymfo)tejp způsobuje zvrásnění aelevaci kůže, čímž umožňuje drenáž přeplněných oblastí aredukci bolesti.

1.1Indikace tejpování

Tejpování lze užít kterapii svalových dysbalancí, posturálních insuficiencí, kardiovaskulárního alymfatického systému, vazivových, šlachových akloubních poranění, patologických pohybových vzorů, jizev afascií, neurologických obtíží aj.

Tejp je indikován vpřípadech, kdy je třeba zkrátit dobu hojení, urychlit rekonvalescenci arehabilitaci. Ztoho důvodu jeho využití nalezneme udiagnóz zcelé škály medicínských oborů. Tejp poskytuje pocit jistoty, limituje možnost dalšího poškození tkání, aje tedy důležitou součástí primární isekundární prevence.

1.2Relativní kontraindikace tejpování

Za relativní kontraindikace považujeme ty, kde benefity zužití metody převažují nad možnými riziky nebo kde se problematické oblasti můžeme tejpem pohodlně vyhnout, aniž bychom způsobili negativní reakci organismu. Za stavy relativně kontraindikované považujeme hnisavé kožní projevy, bradavice, mateřská znaménka, otevřené rány (obr. 1.2a–c), ekzémy, horečnaté stavy, elefantiázu, kardiopulmonální dekompenzace či alergie na složky tejpu.

Obr. 1.2a Plošná exkoriace jako otevřená rána (relativní kontraindikace) po pádu zkola

Obr. 1.2b Příslušné ošetření akrytí rány vkombinaci slymfatickým tejpem, který byl naložen vjejím okolí kredukci otoku ahematomu

Obr. 1.2c Tejpem urychlujeme hojení hematomu asnižujeme bolest. Sportovec se tak může dřív zapojit do tréninku.

Opatrnost aobezřetnost je třeba ustavů jako diabetes mellitus, onemocnění ledvin, vrozené srdeční vady, závažné hemodynamické změny (ischemická choroba srdeční), epilepsie, křehká ahojící se kůže (např. po nadměrném slunění uedematózní tkáně), těhotenství vobdobí prvního trimestru av 8. a9. měsíci na oblast SI skloubení (obr. 1.2d).

Obr. 1.2d Tejpování vtěhotenství je při dodržení určitých pravidel vhodnou metodou kredukci bolesti beder či otoků dolních končetin

1.3Základy aplikace

Doporučujeme pečlivě nastudovat aosvojit si základy aplikace zknihy Terapeutické využití tejpování, kde se jednotlivým krokům věnujeme detailněji vkapitole 4.8.

Do základů aplikace patří samotné vyšetření pohybového aparátu, které by mělo předcházet každé aplikaci. Jedině na základě vyšetření je možné správně vyhodnotit, jakou techniku využít. Techniky tejpování by tedy měly být vybírány podle stanovených cílů, jež zvyšetření vyplynuly. Součástí vyšetření je také důkladné odebrání anamnézy. Anamnestická data (když jsou kladeny vhodné dotazy) mohou navést ke klíčové struktuře, která bude vyšetření podrobena. Následovat by měla rozvaha, kdy je hodnoceno: co vyplynulo zvyšetření, co je cílem léčby, co je cílovou oblastí, co je příčinou obtíží, jakým tvarem tejpu, jakým napětím asměrem aplikace lze nejlépe dosáhnout cíle, jestli je nutné použít korekční techniku, akdyž ano, která by byla nejvhodnější?

Po aplikaci nebo sodstupem času (podle diagnózy) by mělo videálním případě opět následovat vyšetření tkání. Podle toho, co odhalilo testování po aplikaci (uněkterých stavů není změny dosaženo ihned), je třeba vyhodnotit, zda bude terapeut volit totožnou aplikaci na stejné místo, nebo je vhodné provést nějaké změny či využít zcela jiných postupů. Pokud ano, tak jaké další kroky by měly být podniknuty kdosažení cílů léčby.

Vpřípadě, že byla vybrána adekvátní technika, tejp by měl být aplikován na čistou, suchou, oholenou aodmaštěnou pokožku. Proč je nutné těmto opatřením věnovat zvláštní pozornost ajakými prostředky jich dosáhnete, je podrobně rozebráno vknize Terapeutické využití tejpování (kap. 4.8.1).

Tejp je nutné aplikovat alespoň 30–45 min před zahájením pohybové aktivity, aby bylo zajištěno, že páska dokonale přilne.

Před aplikací je vhodné tejp na koncích zastřihnout do obloučku, aby došlo keliminaci možnosti odlepení rohů tejpu na minimum.

Perfektní adheze pásky je zajištěna také tím, že během aplikace nedojde ke kontaktu na straně lepidla. Žádoucí je mít již osvojenou správnou manipulaci stejpem pouze přes podkladový papír, získat kotvu roztržením podkladového papíru, nikoli jeho sloupáváním, kotvit azakončovat tejp výhradně na kůži, ne na jiném tejpu.

Edukace klienta by měla být rovněž samozřejmou součástí tejpování. Terapeut by si měl být jistý, že klient chápe, zjakého důvodu je mu páska nakládána, je ochoten tejp nosit po dobu několika dní aakceptuje např. ijeho aplikaci na místa těla, kde je patrný ipro veřejnost. Do užívání tejpu by klient neměl být nikdy nucen, zejména zdůvodu finanční spoluúčasti. Klient by měl dále vědět, za jak dlouho ajakým způsobem tejp šetrně sejmout (viz Terapeutické využití tejpování, kap. 4.8.4), co zvyšuje adhezivitu tejpu aco ji naopak snižuje. Je vhodné přibližně znát, co klienta vnásledujícím týdnu čeká ajestli tejp nebude pro nějakou aktivitu překážkou (společenské události).

Terapeut by se měl vyhnout přikládání tejpu do vlasové části zátylku, třísla, podpažní jamky adále do individuálně senzitivních oblastí těla.

Důležitý je také výběr vhodného tvaru tejpu podle ošetřované oblasti apožadovaného účinku.

1.4Výběr tvaru tejpu

Základními tvary jsou „Y“, „I“, „X“, „vějíř“, „síť“ a„donut hole“. Nadstavbovým tvarem je „basket weave“, který bude samostatně apodrobně popsán vkapitole 1.7.2. Tvar adélku tejpu vybíráme podle velikosti ošetřované oblasti apožadovaného účinku.

„Y“ tejp

Je nejčastější formou aplikace. Využívá se jak vzákladních technikách kovlivnění svalů, tak vkorekčních technikách ve variantě tension in the base. Při využití uzákladních technik po nalepení kotvy tejpu obkružujeme jednotlivými pruhy (tails) svalové bříško. Napětí tejpu je rozptýleno mezi oběma tails přes cílovou tkáň (obr. 1.3).

Obr. 1.3 „Y“ tejp

„I“ tejp

Je nejuniverzálnějším střihem tejpu, ze kterého dále tvoříme ostatní uvedené tvary. Může být použit namísto „Y“ tejpu. Vzákladních technikách je využíván zejména vakutní fázi, kdy je třeba snížit otok abolest. „I“ svalové bříško neobkružuje, ale je vedeno přímo přes postiženou oblast. Napětí je vterapeutické zóně tejpu zaměřeno přímo na cílovou tkáň. Po odeznění akutní fáze lze vyměnit za „Y“ (obr. 1.4).

Obr. 1.4 „I“ tejp

„X“ tejp

Použití je voleno vmístech, kde se začátek aúpon svalu mění vzávislosti na pohybu, jako je tomu např. umm. rhomboidei. Konce prostřižené do „X“ pomáhají lépe rozptýlit napětí tejpu na kůži. Napětí je vterapeutické zóně tejpu zaměřeno přímo na cílovou tkáň arozptýleno skrze tails (obr. 1.5).

Obr. 1.5 „X“ tejp

„Vějíř“

Bývá používán klymfatické drenáži. Tejp je obvykle rozstřižen na 4–8 pruhů podle zvolené šíře pásky. Kotva tejpu je lepena do místa funkčních lymfatických uzlin či do oblasti funkčního lymfatického spádu. Pruhy tejpu jsou vedeny přes oblast otoku/hematomu. Napětí je rozptýleno přes cílovou tkáň mezi tails (obr. 1.6).

Obr. 1.6 „Vějíř“

„Síť“

Je modifikovaný lymfatický vějíř. Tejp je rozstřižen od středu na 4–8 pruhů (podle šíře tejpu), ale kotva ikonec tejpu zůstávají nerozstřižené. Jedná se ovhodný střih voblasti velkých kloubů nebo košetření křečových žil (obr. 1.7).

Obr. 1.7 „Síť“

„Donut hole“

Vznikne prostřižením otvoru uprostřed „X“ tejpu nebo „I“ tejpu. Otvor by měl být umístěn přímo nad léčenou oblastí. Je využíván hlavně vmístech kostěných výběžků, k„nadlehčení“ alokálnímu snížení otoku vdané partii (obr. 1.8).

Obr. 1.8 „Donut hole“

1.5Rekapitulace technik tejpování

Vnásledujícím textu naleznete souhrnné opakování základních akorekčních technik, včetně jejich typického využití. Pro podrobný výklad svysvětlením jednotlivých kroků aplikace každé techniky odkazujeme na kapitoly 5.1 a5.2 publikace Terapeutické využití tejpování.

1.5.1Základní techniky

Jako základní techniky jsou označovány techniky svalové. Primárním cílem je ovlivnění napětí svalu, atím jeho funkce. Jsou zde dvě možnosti působení – facilitace ainhibice. Vzhledem knapětí báze tejpu pod 50 % je terapeutickým směrem základních technik směr smrštění se tejpu zpět ke kotvě.

Vpřípadě facilitace je tejp kotven do místa svalového začátku (odstupu), což je na lidském těle většinou proximálně. Báze tejpu je natahována na 15–35 % distálně, směrem kúponu svalu, za jeho současného předpětí. Smrštění tejpu spolu stkáněmi směrem ke kotvě zajistí impulz ve smyslu aproximace (směrem do kloubu), atím facilitaci svalové kontrakce (obr. 1.9).

Obr. 1.9 Princip FACILITACE svalu pomocí tejpu

Pro dosažení inhibice svalu umísťujeme kotvu tejpu do místa svalového úponu, což je na lidském těle většinou distálně. Báze tejpu je natahována na 0–25 % proximálně, směrem kodstupu svalu, za jeho současného předpětí. Smrštění tejpu spolu stkáněmi směrem ke kotvě zajistí impulz ve smyslu distrakce (směrem od kloubu), atím inhibici svalové kontrakce (obr. 1.10).

Obr. 1.10 Princip INHIBICE svalu pomocí tejpu

1.5.2Mechanická korekce

Mechanická korekce je hojně využívána jako technika kcentraci, stabilizaci aovlivnění biomechanické osy kloubu. Vyznačuje se tahem na bázi tejpu ovelikosti 50–75 %, event. užitím manuálního tlaku ve směru požadované korekce. Vzhledem knapětí báze tejpu nad 50 % je terapeutickým směrem mechanické korekce směr tahu tejpu. Jinými slovy je směr tahu tejpu totožný se směrem požadované korekce (nedostavuje se efekt smrštění).

Technikou mechanické korekce nejčastěji ovlivňujeme úponové bolesti, korigujeme vbočený palec (obr. 1.11), postavení pately, centrujeme rameno, stabilizujeme zápěstí apod.

1.5.3Fasciální korekce

Obr. 1.12 Aplikace fasciální korekce s„oscilací“ tejpu vpodélné ose

1.5.4Prostorová korekce

1.5.5Vazivová/šlachová korekce

1.5.6Funkční korekce

1.5.7Lymfatická korekce

1.6Klinické aplikace

1.6.1Impingement syndrom (obr. 1.17a–d)

1.6.2Whiplash Injury (obr. 1.18a–d)

Akutní stadium

1.6.3Chondromalacie pately (obr. 1.19a–d)

1.7Pokročilé techniky tejpování

1.7.1Fasciální korekce „manual glide“ (obr. 1.20a–d)

1.7.2Lymfatická korekce „basket weave“ (obr. 1.21a–c)