Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

MUDr. Peter Ihnát, Ph.D., MBA

ZÁKLADNÍ CHIRURGICKÉ TECHNIKY A DOVEDNOSTI

Recenze:
prof. MUDr. Miloslav Duda, DrSc., prof. MUDr. Jan Wechsler, CSc.

Vydání odborné knihy schválila Vědecká redakce nakladatelství Grada Publishing, a.s.
© Grada Publishing, a.s., 2017
Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2017
Fotografii na obálku dodal autor.
Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 6481. publikaci

Odpovědný redaktor Mgr. Marek Chvátal
Sazba a zlom Helena Mešková
Autorem fotografií je MUDr. Peter Ihnát, Ph.D., MBA (ve spolupráci s Janou Gojovou).
Perokresby 7.2a–d, 8.1–8.6 a 12.1 nakreslila Ing. Katarína Ihnátová.
Schémata 11.2, 11.3, 11.4a, 11.4b, 11.6, 12.2b a 13.2 překreslila Helena Mešková.
Obrázek 3.2 poskytla firma Schülke CZ, s.r.o.
Obrázek 11.1 dodal autor.
Schéma 12.2a překreslil Radek Krédl.
Počet stran 152
1. vydání, Praha 2017
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Autor a nakladatelství děkují společnostem B. Braun Medical s.r.o., Johnson & Johnson s.r.o., Medtronic Czechia s.r.o. a Schülke CZ, s.r.o., za podporu, která umožnila vydání publikace.

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků, což není zvláštním způsobem vyznačeno.

Postupy a příklady v této knize, rovněž tak informace o lécích, jejich formách, dávkování a aplikaci jsou sestaveny s nejlepším vědomím autorů. Z jejich praktického uplatnění však pro autory ani pro nakladatelství nevyplývají žádné právní důsledky.

ISBN 978-80-271-9625-8 (ePub)
ISBN 978-80-271-9624-1 (pdf)
ISBN 978-80-271-0334-8 (print)

Předmluva

Rozvoj súčasnej chirurgie nadväzuje na jej historický vývoj, umožňuje lekárovi používanie nových zariadení, prístrojov a postupov, ktorých princípy vychádzajú z hĺbky poznania biologických a fyzikálnych zákonitostí. Rozvoj nových chirurgických prístrojov a pomôcok je v súčasnosti mimoriadne akcelerovaný, preto sa študent medicíny alebo mladý lekár potrebuje zorientovať v princípoch dnešných technických možností. Predložená publikácia poskytuje čitateľovi stručný, ale dostatočne zrozumiteľný prehľad nielen najmodernejšieho chirurgického prístrojového zázemia, ale popisuje i základné chirurgické nástroje a techniky, vysvetľuje princípy základnej predoperačnej prípravy pacienta, princípy základných chirurgických postupov, prehľadne definuje v dennej praxi bežne používané operačné polohy, techniky uzlenia, šitia, drénovania či krytia operačných rán, definuje akútnu a chronickú ranu a základné princípy jej ošetrovania. Čitateľ iste ocení i obrazovú prílohu, ktorá s textom tvorí kompaktný celok. Publikácia je napísaná nenásilnou, nevtieravou formou, pričom prirodzene dopĺňa základné učebnice chirurgie a chirurgickej propedeutiky, čím sa stáva cennou najmä pre študentov a kolegov v predatestačnej príprave.

doc. MUDr. Marek Čambal, PhD., MHA

I. chirurgická klinika LF UK a UN Bratislava

Úvod

Každý lékař by měl při léčení svých pacientů vycházet z dostupných odborných teoretických poznatků získaných pregraduálním a postgraduálním studiem. Všichni lékaři chirurgických oborů si navíc musí osvojit základní operační dovednosti – schopnost manipulovat s lidskými tkáněmi na základě detailní znalosti jejich charakteristik se snahou o zachování fyzických a funkčních vlastností tkání.

V průběhu operačního výkonu by úsilí chirurga mělo být neustále zaměřeno na korektní manipulaci s tkáněmi s cílem jejich vyléčení. V tomto smyslu se však jako velmi výstižná jeví nesmrtelná slova francouzského chirurga Ambroise Paré (1510–1590): „Je le pansai, Dieu le guérit.“ („Já jsem ho obvázal, Bůh ho uzdravil.“) V průběhu chirurgického výkonu je proto vhodné mít na paměti, že chirurgickou manipulací nedokážeme tkáně léčit/vyléčit, ale můžeme napomoci tkáním k hojení (tím, že operačním zákrokem vytvoříme co možná nejlepší podmínky pro hojicí a reparační procesy).

Základní chirurgické techniky představují neodmyslitelnou součást každodenní praxe lékařů všech operačních oborů. Tyto dovednosti jsou již tradičně odevzdávány studentům medicíny, resp. mladým chirurgům prostřednictvím praktického nácviku – tréninku. To byl jeden z hlavních důvodů, proč byli v historii chirurgové označováni za řemeslníky, a ne za lékaře. Mezi učitelem a studentem (adeptem na praktikování některého z chirurgických oborů) je totiž v rámci výuky a tréninku chirurgických dovedností principiálně stejný vztah jako u řemeslnických oborů: vztah mistra a učně. Mistr vyučuje, a především předvádí učni jednotlivé techniky, zatímco učitel, resp. trenér může úspěšně vyučovat, resp. trénovat bez toho, aby sám nevyhnutelně měl dané dovednosti.

Význam praktického tréninku je v chirurgických oborech zajisté nezpochybnitelný – chirurgické dovednosti nelze získat pouhým studiem odborné literatury. Pro nácvik jednotlivých technik je však žádoucí, aby student (adept, učeň) teoreticky ovládal principy těchto technik (principy práce s chirurgickými nástroji, principy chirurgické preparace, hemostázy, sutury atd.). Zatímco v zahraniční literatuře jsou publikace zaměřené na popis základních chirurgických technik dobře dostupné, v české a slovenské odborné literatuře obdobná publikace chybí.

Chirurgie, a podobně všechny medicínské obory, se neustále vyvíjí – dle aktuálních poznatků medicíny založené na důkazech (evidence based medicine) jsou aktualizovány a optimalizovány léčebné postupy, operační postupy i postupy perioperační péče. Díky neustálému technickému vývoji jsou navíc do chirurgické praxe v posledních desetiletích neustále zaváděny nové technologie umožňující efektivnější a šetrnější chirurgickou preparaci, hemostázu či manipulaci s tkáněmi. Vědomosti zahrnující základní fyzikální principy fungování moderních technických zařízení používaných na operačním sále, a především jejich účinky na biologické tkáně (včetně potenciálních rizik pro pacienta) by měly být nevyhnutelnou součástí teoretických znalostí každého studenta medicíny, resp. každého lékaře praktikujícího chirurgický obor.

Předmětem této učebnice není podrobný popis operačních postupů u jednotlivých chirurgických výkonů (např. postup při excizi kožních lézí, postup při apendektomii nebo popis technik provádění, resp. uzávěru laparotomií či torakotomií). Tento učební text si klade za cíl nabídnout studentům medicíny a začínajícím chirurgům přehled teoretických principů základních chirurgických dovedností a technik (popis způsobů práce se základními chirurgickými nástroji, principů chirurgické preparace či hemostázy, způsobů uzlení, šití atd.). Značná pozornost je věnována také prezentaci technických zařízení běžně používaných na operačním sále i popisu specifik prostředí operačního sálu.

Publikace je koncipována tak, aby nabídla praktický přehled základních chirurgických nástrojů, technik a zařízení, se kterými přicházejí do styku studenti medicíny v průběhu výuky chirurgie. Jsou zde prezentovány teoretické informace, které by měly vést studenty medicíny od okamžiku vstupu do prostředí operačního sálu přes chirurgické mytí rukou a popis šicího materiálu až po chirurgickou suturu a způsob krytí operační rány. Učebnice není míněna jako alternativa tréninku základních chirurgických technik, nýbrž jako odrazový můstek ke správnému a pečlivému nácviku těchto technik.

Studentům i všem čtenářům přeji, aby jim tato publikace byla dobrým společníkem při prvních krocích na operačním sále a dobrou pomůckou při prvním správně založeném chirurgickém uzlu či první sutuře rány.

autor

1Chirurgické dovednosti aprincipy

Lidé se často domnívají, že šikovné ruce jsou základním předpokladem, aby se student medicíny mohl stát dobrý chirurgem. Není to však pravda: chirurgové věří spíše na praxi, než na talent. Vrámci přijímacích pohovorů do zaměstnání (resp. pohovorů pro zařazení do chirurgických tréninkových programů) nemusí žádný zájemce absolvovat test zručnosti, není kontrolován, jestli se mu netřesou ruce nebo zda umí správně držet apoužívat chirurgické nástroje. Talent je zajisté bonusem, avšak vrámci přijímacích pohovorů je mnohem důležitější najít zájemce, kteří jsou svědomití, pracovití adost zarputilí, aby vydrželi dělat jednu atutéž nesnadnou práci po dlouhé roky. Obratnosti se totiž dá naučit, houževnatosti nikoliv.

Vchirurgii se praktické dovednosti asebejistota získávají prostřednictvím zkušeností apraxe. Stejně jako sportovci nebo hudební virtuozové ichirurgové potřebují praxi, aby byli dobří vtom, co dělají. Vchirurgii je však evidentní jeden velmi významný rozdíl: cvičíme se na lidech.

Co je „dovednost“? Pod tímto pojmem obvykle chápeme šikovnost (zručnost) ve vykonávání určité praktické procedury. Na základě tréninku lze postupně dosáhnout nejen zvýšení kvality vykonávané činnosti, ale také získat nadhled nad vykonávanou praktickou činností. Tenisový hráč se například musí nejdříve naučit kontrolovat raketu, aby zasáhnul tenisový míček. Na začátku se hráč musí plně soustředit na dominantní ruku, kontrolující pohyb rakety. Spostupujícím tréninkem je pak koncentrace hráče postupně přesunuta zrakety na míček, který se stává hlavním předmětem zájmu hráče (hráč pozoruje aodhaduje let míčku). Tenisová raketa je takto odsunuta na vedlejší místo ajejí pohyb se jeví naprosto přirozeným při snaze usměrnit míček na žádané místo. Tato dovednost (schopnost vykonávat „automaticky“ určitou činnost) umožňuje soustředit pozornost na hlavní cíl. Dovednost pak umožňuje hráči vnímat hru jako celek (vnímat ji zurčitého nadhledu), předvídat abýt správně připraven na další úder. Dovednosti lze dosáhnout pouze pilným asvědomitým tréninkem. Obdobným způsobem na základě tréninkem dosažených chirurgických dovedností může chirurg získat určitý nadhled na prováděný operační výkon, azejména pak maximálně koncentrovat svou pozornost na operační pole (namísto soustředění se na pohyby ačinnosti vykonávané rukama).

Základní chirurgické principy se nemění ani přes výrazné technologické pokroky vmedicíně vprůběhu posledních desetiletí. Dva fenomenální chirurgové 19. století Emil Theodor Kocher aWiliam Stewart Halsted identifikovali tři zásadní principy ideální chirurgické techniky: jemnost chirurgické preparace, perfektní hemostázu apřesnou adaptaci tkání.

Při provádění jakéhokoliv chirurgického výkonu je proto vhodné brát vúvahu následující všeobecně platné chirurgické principy.

Příprava na operační výkon

Příprava na operační výkon představuje velmi důležitý předpoklad úspěšného zvládnutí operace. Pozorování dobrého řemeslníka při práci odhalí, že nejdříve pečlivě posoudí situaci, připraví, shromáždí, sestaví azkontroluje potřebné vybavení, naplánuje přístup apostup. Při vykonávání řemesla pak pracuje plynule abezchybně.

Chirurg by měl obdobným způsobem postupovat vrámci přípravy na operační výkon: teoreticky nastudovat základní anatomická apatologická specifika operované oblasti apostup provádění operačního výkonu (krok po kroku). Je nutné provést kontrolu pacienta, celého operačního týmu iinstrumentária, které bude uoperace použito.

Operační strategie

Pojem strategie (taktika) zahrnuje plánování operačního výkonu apřípravu na výkon (příprava chirurga, operačního týmu, pacienta ivybavení operačního sálu). Mezi taktické prvky proto patří správná indikace operačního výkonu, volba druhu anestezie, volba polohy pacienta aoperačního přístupu ivýběr nejvhodnějšího druhu operace. Operační technika pak představuje způsob, jakým stanovenou operační taktiku vprůběhu operace uskutečníme. Mezi technické prvky patří způsob, jakým vedeme operační řez, způsob hemostázy, technika šití auzlení atd.

Při plánování operačního výkonu je vhodné mít neustále na paměti, že naším hlavním cílem je vyléčit pacienta (cílem není operovat pacienta za každou cenu). Iperfektní operační technika je bezcenná sama osobě, pokud nebyla provedena usprávného pacienta ve správný čas. Schopnost chirurga výborně provést široké spektrum operačních výkonů rozhodně není zárukou schopnosti chirurga správně vybrat apřipravit pacienty, které operuje. Velmi výstižně je tato skutečnost shrnuta ve známém úsloví: „Dobrý chirurg ví, jak operovat. Lepší chirurg ví, kdy operovat. Nejlepší chirurg ví, kdy neoperovat.“

Rychlost

Posedlost rychlostí je jedním znejnebezpečnějších aspektů práce chirurga, který může pacienta vážně poškodit. Snaha oco nejrychlejší provedení výkonu vychází obvykle zdomnění, že rychle provedená operace je známkou odbornosti avýborné chirurgické dovednosti azručnosti. Skvělého chirurga však poznáme spíše podle účelnosti aplynulosti jeho pohybu, podle přehlednosti jeho operačního pole, podle respektování způsobu preparace atd., ne podle rekordních operačních časů.

Rychlost rukou arychlost operování (operační čas) jsou totiž dvě rozdílné věci. Ruce chirurga by se měly pohybovat účelně, plynule, přirozeným tempem. Vykonání jednotlivých operačních kroků ve spěchu vede často kchybám, které musí být následně korigovány aoperační krok musí být opakován (atím se celkový operační čas obvykle prodlužuje).

Jemnost ke tkáním

Nešetrnou manipulací sživými tkáněmi může lehce dojít kjejich poškození, zejména pokud byla vitalita tkání snížená předchozím traumatem nebo patologickým procesem. Důsledky nešetrného zacházení se přitom často neprojeví vprůběhu operačního výkonu, ale později – zpomaleným hojením, selháním hojení, sníženou odolností vůči infekci apod.

Jemná manipulace stkáněmi je přitom jednoznačně zvyková záležitost. Již od našich prvních chirurgických krůčků se proto snažíme omaximálně šetrný ajemný přístup koperovaným tkáním, abychom takto vsobě vybudovali správné návyky. Vprůběhu operace se snažíme vyhnout, resp. minimalizovat hmoždění tkání, nadměrné natahování tkání (vazivových struktur, svalů, cév), přílišné utahování naložených stehů atd.

Posloupnost kroků

Dodržování standardního pořadí jednotlivých operačních kroků je dalším důležitým faktorem, který má vliv na kvalitu avýsledek operačního výkonu. Při nedodržování standardních postupů totiž hrozí poškození důležitých anatomických struktur vokolních oblastech operačního pole (vdůsledku nadměrné koncentrace chirurga na určitou oblast operačního pole).

Provádění kontrol mezi jednotlivými operačními kroky je proto velmi užitečným návykem – než přikročíme kdalšímu operačnímu kroku, provedeme kontrolu předchozího kroku.

Hemostáza

Význam pečlivé hemostázy vprůběhu chirurgického výkonu izpůsoby jejího dosahování jsou podrobně popsány vkap. 9 Hemostáza.

Adaptace tkání

Cílem chirurga vprůběhu rekonstrukční fáze každé operace je vytvoření co možná nejlepších podmínek pro hojení. Přesná adaptace tkání představuje vtomto ohledu jeden znejvýznamnějších faktorů podmiňujících dobré hojení. Snažíme se oco nejdokonalejší přiblížení sobě odpovídajících tkání ajejich fixaci – viz adaptace rány vkap. 8.

Technický pokrok vprůběhu posledních desetiletí umožňuje realizovat trénink vybraných chirurgických dovedností prostřednictvím simulátorů (trenažérů). Simulátory umožňují kvalitní abezpečný chirurgický trénink (bez rizika poškození pacienta) včetně zhodnocení dovedností trénované osoby ještě před vstupem na operační sál. Trenažéry se využívají zejména knácviku miniinvazivních (laparoskopických) technik. Vsoučasnosti jsou dostupné různé druhy simulátorů, které se liší uživatelským rozhraním aschopností poskytnout spolehlivé měření výkonu trénované osoby.

Úspěšnost chirurga vpraxi závisí zajisté na mnoha faktorech (osobnostní faktory chirurga ifaktory prostředí), mezi kterými je velmi důležitý přístup (postoj) chirurga kpraktikování svého oboru. Ideální postoj chirurga je vanglické literatuře obvykle charakterizován pomocí pěti „C“:

■common sense (zdravý/selský rozum) – je žádoucí mít přehled, co se děje vnašem okolí, areagovat na tyto podněty logicky aracionálně. Pokud je chirurg rozptýlený, ztrácí rozvahu avyrovnanost ajeho schopnost identifikovat hrozící nebezpeční je výrazně snížena, stejně jako schopnost reagovat racionálně apracovat efektivně.

■competence (způsobilost) – každodenní povinnosti by měly být vykonávány vuvolněné atmosféře, rozvážně aodborně. Jednotlivé cíle (resp. povinnosti) je třeba seřadit dle důležitosti apriorit, aby pak bylo možné jejich kompletní aprofesionální dosažení.

■vprůběhu operace (různé menší ivětší technické chyby, které jsou vlepším případě odhaleny akorigovány ještě vprůběhu operace)