Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Martin Patřičný

Pracujeme se dřevem
základní příručka

5., přepracované vydání

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
jako svou 6477. publikaci

Odpovědná redaktorka Věra Slavíková
Sazba Jakub Náprstek
Formát ePub Štěpán Böhm
Fotografie na obálce Jan Šilar
Fotografie v textové části Martin Patřičný, Vladimír Svoboda,
Idea Import.ante s.r.o., Miroslav Gálik, Peter Karas
Fotografie v barevné části Jan Šilar
Kresby Šárka Široká a archiv redakce

Počet stran 112
Páté, přepracované vydání, Praha 2017
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a. s.

© Grada Publishing, a.s., 2017
Cover Design © Grada Publishing, a.s., 2017

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-9621-0 (ePub)
ISBN 978-80-271-9620-3 (pdf)
ISBN 978-80-271-0307-2 (print)

Věnováno Jirkovi.

Poděkování patří VOŠ a SUPŠ v Praze 3 na Žižkově náměstí,
kde vznikly fotografie většiny strojů a dalšího vybavení dílny
(obr. 15, 16, 22, 23, 35, 36, 38, 39, 40, 48, 49, 55, 56, 63, 65, 73, 79).

Úvodem

Páté vydání knihy je bezesporu úspěchem jejím, autora i nakladatele. Já mám pocit, že hlavně dřeva! Proto jsem na úvod seškrtal úvody minulé. Popularita dřeva nejen trvá, ale stále roste. Na trhu se zabydlela taková žeň literatury o dřevě, že začíná být problém si vybrat. Takže – toto je základní příručka o práci s materiálem, který je nám tak blízký především tím, že byl „živý“ a že jsme s ním miliony let žili pospolu. Proto mu můžeme porozumět. Najdete tu, jak doufám, ty nejdůležitější informace a snažili jsme se je i zpřehlednit a aktualizovat. Jen dřevo se nezměnilo. Doba dřevěná neminula, stále trvá. Je dobré mít alespoň tuto jistotu.

Cokoliv si ze dřeva uděláte s chutí, pro někoho i pro sebe, vás bude těšit. Tvořit můžete v podstatě dvěma způsoby – buď víte předem, alespoň přibližně, co chcete dělat, nebo nějaké dřevo získáte, přijde k vám, zaujme vás a vy pak vlastně pracujete společně s ním. Pak už pro vás není jen materiálem. Rukama a domácím strojním vybavením můžete jen občas konkurovat dnešní leckdy špičkové technologii. Jste-li prakticky zaměřeni, je třeba se s tím vyrovnat. S postupující technikou a automatizací máme čím dál větší potřebu mít doma něco svého. A je dobře, když děti vidí tátu „pracovat“ (o ženě nemluvě).

Práce se dřevem je voňavá a krásná, nicméně pro úspěch v ní je nutno mít na paměti jednu hlavní věc: dřevo, než se k vám dostalo do dílny či na stůl, bylo stromem, individualitou, živým tvorem. A jeho vlastnosti tomu odpovídají. Dřevo prostě není neměnné. Mám za sebou hezkých pár let hraní si s ním, výstavy, debaty… Ale nemylte se, nevytahuji se. Mohu radit jen proto, že jsem vlastnoručně napáchal řadu chyb (i krvavých) a o některé z nich se s vámi podělím, abyste je nedělali i vy. Cílem tvorby není mít zjizvené ruce (nejen je).

Soustředím se především na ruční práce, větší stroje a zařízení pomíjím. Rovněž vás nevybavím detailním popisem a návodem, jak udělat z překližky či dřevotřísky poličku – odkazy na podobné návody lze v dostatečné míře najít v seznamu použité literatury.

V úvodní části píšu o dřevě a práci s ním obecně (zdaleka ne vyčerpávajícím způsobem). Ve střední probírám různé techniky obrábění dřeva a závěrečná část je věnována těm druhům výrobků, o nichž příliš literatury není a které si může zkusit každý, leccos i s dětmi, bez nějakého zvláštního vybavení. Čerpám většinou z vlastních zkušeností, takže pokud nenajdete přímo to své téma, odpusťte. Nikdo toho neumí dost…

Tato kniha by měla posloužit jako malý rádce, jehož prostřednictvím vám mohu nabídnout svou pomoc. Avšak to rozhodující a důležité jste vy. Vaše myšlenky, chuť, láska ke dřevu, ruce…

A nejdůležitější jsou stromy. Naši miláčkové a naše naděje na přežití…

Součástí knihy jsou vedle několika dalších vlastních ukázek dřevěných výrobků i otázky, které mi při různých besedách často kladete, a já se na ně pokouším srozumitelně odpovědět. Přeji vám, aby s vámi dřevo spolupracovalo.

Martin Patřičný

Tohle nepřeskočte!

Zkuste si představit strom jako velký svazek velmi tenkých trubiček. Pomůže vám to mimo jiné k pochopení pevnosti dřeva. Vidíte v krajině vysoký strom, jak se kymácí v prudkém větru a jen málokterý se zlomí. Takže v podélném směru je dřevo nejpevnější (obr. 1 a 2).

Obr. 1 Největší pevnost

Obr. 2  Nejmenší pevnost

Při jakémkoli obrábění postupujte od kořene do koruny (obr. 3) – ne v opačném směru. To platí při osekávání větví, při řezbě dláty či hoblování. U prkna či fošny některých dřevin lze ze dřeva směr vláken dobře vyčíst.

Obr. 3  Směr růstu stromu

1Stručný přehled dřev našich nejznámějších stromů

Tisíce let jsme my, lidé, žili se dřevem apoužívali ho. Po celou tu dobu jsme získávali dva základní okruhy vědomostí – jednak ozpracování dřeva, jednak odřevě samotném. Pro účely této útlé publikace jsem vybral devatenáct našich nejznámějších druhů dřev (čtrnáct vnich najdete vbarevné příloze) apokusil jsem se je velmi stručně (amožná inedostatečně) popsat. Snad to ale bude pro začátek stačit. Vážnější zájemce oobecnější poznání musím odkázat na své knihy Dřevo krásných stromů aVelká kniha odřevě.

Jednotlivé druhy ukazuji ve třech základních pohledech – řezech (obr. 4):

a)příčný – transverzální,

b)středový – radiální,

c)tečný – tangenciální.

Obr. 4Základní řezy: a) příčný, b) středový, c) tečný

Každý řez je jiný, proto se ukaždého druhu dřeva zobrazují všechny tři. Řezy jsou obroušené apřírodní, tzn. bez vosku, laku apod. – viz barevná příloha svyobrazením řezů jednotlivých stromů.

Nejčastější otázka, kterou dostávám, zní: „Které dřevo máte nejraději?“ Chci-li být vtipný, parafrázuji text kpísničce Jiřího Suchého aodpovídám, že to, které mám zrovna vruce. Serióznější odpověď je však zřejmá – každé dřevo je na něco ahodí se kněčemu jinému. Každé má někde své místo ajinam nepatří. Je totiž nesmysl dělat ztopolu topůrko, zborovice obklady sauny či ze dřeva břízy okenní rám.

Dřeviny dělíme především na jehličnaté alistnaté.

Vúvodu jsem vás požádal, abyste si strom představili jako velký svazek tenkých trubiček, říkejme jim zde cévy. Listnaté stromy se od sebe liší tak, že některé listnáče mají cévy kruhovitě uspořádané (uspořádané cévy tvoří jednu vrstvu vletokruhu) ajiné listnáče mají cévy volně roztroušené. Letokruhy vyznačují pravidelné roční přírůstky stromu aumožňují „čtení“. Mají širší jarní aužší letní vrstvu.

Hlavními zástupci dřevin scévami kruhovitě uspořádanými jsou dub, jasan, jilm, akát. Cévy volně roztroušené mají tvrdá dřeva – buk, javor, habr, aměkká dřeva – lípa, olše, topol viz barevná příloha.

Smrk

Dřevo smrku je smetanově bílé až nahnědlé, svýraznými letokruhy. Na všech třech řezech snadno zaznamenáme zřetelné barevné odlišení jarní aletní přírůstkové vrstvy dřeva. Jádro není barevně odlišeno, pokud se místy (od oddenku) vyskytuje ve dřevě tmavší zahnědnutí, jedná se ovadu, počátek hniloby. Smrk je ipřes svou měkkost houževnatý, poměrně pevný apružný. Ze všech jehličnanů je také nejznámější anejpoužívanější (viz barevná příloha).

Borovice

Dřevo borovice je měkké, křehčí než smrk, bělová část je smetanově bílá až kokru, jádro oranžově hnědé až dorezava. Letokruhy jsou výrazné. Bělové dřevo trpívá charakteristickým zamodráváním došeda, což se považuje za vadu na kráse. Díky odolnosti se borové dřevo dodnes používá především na okna adveře, včetně rámů. Mořidla inátěry přijímá borovice hůře než smrk, její jádrové dřevo se také obtížněji lepí. Největší nevýhodou při obrábění abroušení borového dřeva je silné zanášení nástrojů či brusiva (viz barevná příloha).

Modřín

Modřínové dřevo je polotvrdé, tvrdší než smrkové nebo borové, pevné atrvanlivé. Bělová vrstva je světle žlutohnědá, jádro okrové až červenohnědé. Na vzduchu apo napuštění tmavne. Texturu (kresbu letokruhů) má hustší než smrk avyniká krásou mnoha drobných, většinou dobře zarostlých součků. Dobře se obrábí, nezalepuje nástroje tolik jako borovice alépe přijímá lepidla inapouštění. Odedávna se modřín používal kvýrobě masivního nábytku, schodů, zábradlí, obložení apodobně (viz barevná příloha).

Akát

Od úzké hnědobílé běli jde ke dřeni žlutozelenohnědá barva, srozdílnou, mnohdy zajímavou kresbou. Letokruhy jsou dobře viditelné. Akátové dřevo je těžké, velmi tvrdé, značně pružné ahouževnaté. Dobře odolává vodě ipočasí. Poměrně dost „pracuje“, trhá se abortí. Při rychlém sušení praská. Ideálně se hodí na silně namáhané násady, topůrka arukojeti (viz barevná příloha).

Dub

Dubové dřevo je jedno znejžádanějších už odedávna. Má poměrně úzkou, světlehnědou běl aširoké, stejnoměrně hnědě zbarvené jádro. Základními vlastnostmi dubového dřeva jsou tvrdost, pevnost, houževnatost atrvanlivost. Znašich dřev nejdéle vzdoruje nejen povětrnostním podmínkám, ale istřídání vlhka asucha. Zdubového dřeva se vyráběly piloty kmostům alávkám, sudy imlýnská kola, za všech dob bylo oblíbené vnábytkářství. Využívalo se vmasivu ina krájení dýh. Sdubem pracovali apracují řezbáři asochaři, dá se řezat dláty inapříč vláknům. Dobře se lepí imoří (viz barevná příloha).

Jasan

Běl, umladých stromů široká, ustarých užší, je smetanově bílá, uněkterých jedinců bělejší než javorová, jindy narůžovělá. Jádro bývá nepravidelně ohraničené, tmavohnědé. Výrazné letokruhy vytvářejí krásnou kresbu, která má na starém nábytku nazlátlý lesk. Šikmo řezané pásky se používaly kvykládání. Dřevěné obklady, prkna či dýhy jsou nejžádanější tam, kde se objevuje kontrast jádra aběli, nebo vmístech srůstu. Dobře se opracovává, soustruží ileští. Jasanové dřevo je pevné, tvrdé, houževnaté, znašich dřevin je nejpružnější. Používá se proto na výrobu lyží, saní, luků, topůrek či madel adodnes se zněho zhotovuje tělocvičné nářadí (viz barevná příloha).

Ořech

Ořechové dřevo je velmi ceněné. Běl má šedobílou, někdy sjasně žlutými skvrnami na okrajích směrem klýku. Jádro je proměnlivé, většinou tmavohnědé. Bývá černě ohraničeno abarva závisí na půdních podmínkách. Dřevo je tvrdé apevné, díky obsahu třísla ipoměrně trvanlivé. Dobře se obrábí, ohýbá, soustruží iřeže dláty. Odedávna se používalo kdýhování nábytku ivykládání (intarzie) (viz barevná příloha).

Habr

Habr je znašich dřev nejtvrdší atouto vlastností se může srovnávat jen sněkterým akátem či javorem babykou. Jeho dřevo je husté, stejnoměrně šedobílé až hnědobílé. Barevné změny lze najít ustarších kusů okolo dřeně. Po vyschnutí je stálé. Dobře přijímá lepidlo imořidla, je bez lesku. Napodoboval se jím eben. Habr se používal adodnes se používá na čepy, palice išrouby, na klíny, na hoblíky, rukojeti apod. (viz barevná příloha).

Buk

Javor

Bříza

Lípa

Olše

Topol

Topolové dřevo je měkké, řídké, nepříliš pevné, na řezu chlupaté. Je lehké, dobře se moří apřijímá všechny druhy lepidel. Používá se na krájení dýh na tzv. poddýžky. Dobře vyschlé topolové dřevo se dá použít jako obklad do suchých saun, neuvolňuje pryskyřici (viz barevná příloha).

Třešeň

Švestka

Vrba

Jeřáb

Zimostráz