Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

JUDr. Petr Novotný, Ph.D., Mgr. Jitka Ivičičová, JUDr. Ivana Syrůčková,
JUDr. Pavlína Vondráčková, Ph.D.

Nový občanský zákoník

Rodinné právo

2., aktualizované vydání

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 6 489. publikaci

Realizace obálky Michal Němec
Sazba a zlom Jan Šístek
Formát ePub Jan Šístek
Odborná redaktorka Lenka Doležalová
Počet stran 208
Druhé vydání, Praha 2014, 2017

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Grada Publishing, a.s., 2017

ISBN 978-80-271-9638-8 (ePub)
ISBN 978-80-271-9637-1 (pdf)
ISBN 978-80-271-0431-4 (print)

Úvod

Nový občanský zákoník přináší ucelené zpracování soukromoprávních vztahů. Problematika rodinného práva byla před nabytím účinnosti nového občanského zákoníku upravena roztříštěně, a to především v zákoně č. 94/1993 Sb., o rodině, ale i v občanském zákoníku, zejména v jeho ustanoveních o vypořádání společného jmění manželů, o nájmu bytu apod. Od 1. ledna 2014 se ruší zákon o rodině, jakož i dřívější občanský zákoník a rodinné právo je upraveno pouze v novém občanském zákoníku.

V souvislosti s rodinnými vztahy je namístě zmínit i institut registrovaného partnerství, který je zakotven v zákoně č. 115/2006 Sb., o registrovaném partnerství a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění zákona č. 239/2008 Sb., kterým se mění některé zákony související s registrovaným partnerstvím. Považujeme za nekoncepční, že zákonodárci ryze z politických a ideologických důvodů a pod nátlakem lobbistických skupin nezahrnuli problematiku registrovaného partnerství do nového občanského zákoníku. Existence samostatného zákona o registrovaném partnerství, obsahující zejména právní úpravu vzniku registrovaného partnerství jako trvalého společenství dvou osob stejného pohlaví, jejich vzájemných práv a povinností, zániku a dalších skutečností, zůstává zachována i po roce 2014. Nekoncepčnost je podtržena tím, že na registrované partnery se nevztahuje druhá část nového občanského zákoníku, ale pro registrované partnerství a práva a povinnosti partnerů se obdobně použijí ustanovení o manželství a o právech a povinnostech manželů upravené v části první, třetí a čtvrté nového občanského zákoníku.

Právní úprava části druhé občanského zákoníku upravující rodinné právo se převážně zaměřuje na právo manželské, ačkoli statisticky je prokázáno, že většina partnerů žije v nesezdaném soužití, ze kterého se narodila více než polovina všech dětí. Na tuto nejpočetnější skupinu osob bohužel nový občanský zákoník nemyslí a úprava pro nesezdané partnerství v novém občanském zákoníku chybí. Novému občanskému zákoníku je také třeba vytknout, že opomněl upravit problematiku náhradního mateřství.

Rodinné právo je založeno na vztazích a na emocích a tomu do značné míry odpovídá i právní úprava části druhé, která obsahuje celou řadu ideových a proklamativních ustanovení, jako například, že si manželé jsou povinni projevovat vzájemnou úctu, žít spolu, být si věrni, poskytovat si informace o svých příjmech a stavu svého jmění apod. Na první pohled by se mohlo zdát, že mají působit jen jako morální rámec a nejsou vymahatelná. Tímto způsobem nemusí být na předmětná ustanovení nahlíženo po několika letech účinnosti nového soukromoprávního kodexu ze strany Ústavního soudu České republiky při rozhodování o stížnostech pro porušení ústavně zaručených základních práv a svobod. Nelze předvídat bohatost různých žalob, jimiž se účastníci budou domáhat plnění povinností stanovených zákonem, resp. budou uplatňovat náhradu škody nebo nemajetkové újmy spočívající zejména v neplnění povinností stanovených mezi manželi.

Srovnáme-li obsah dosavadního zákona o rodině a rodinného práva obsaženého v novém občanském zákoníku, zjistíme, že text obsažený v novém kodexu vzrostl z hlediska počtu paragrafů, ale i obsahu o více než dvojnásobek. Cílem zákonodárců bylo pomocí bohatších textů problematiku lépe vysvětlit. Jestli se to zdařilo, ukáže až čas.

V této publikaci se snažíme čtenáři přiblížit nejdůležitější změny v rodinném právu, které se od 1. ledna 2014 staly součástí našich životů. V oblasti rodinného práva máme bohaté praktické zkušenosti, které jsme vám chtěli alespoň částečně touto formou předat. Pro lepší názornost jsme se proto rozhodli některé texty doplnit příklady. Některé pasáže publikace ve vás mohou budit dojem, že se příliš pouštíme do oblasti psychologie a vztahových hodnocení. Přistoupili jsme k tomu na základě našich praktických poznatků, z nichž vyplývá, že se mnohé příběhy velmi podobají. To nám umožňuje učinit závěr, co bývá nejčastějším problémem v mezipartnerských vztazích. Ve výsledku a po letech viděno bývá považováno za nejdůležitější důstojné zvládnutí rozchodu a udržení dobrých vztahů s dětmi. Tato publikace má rovněž za cíl ubezpečit ty, kteří se ocitli v nepříznivé osobní situaci, kdy řeší rozchod s partnerem či manželem, že i jejich záležitost má řešení. Věříme, že vám tato publikace bude nápomocna v základním zorientování se v rodinném právu a novinkách, které nový občanský zákoník přináší. Jsme si vědomi toho, že opomíjíme řadu témat, která by si zasloužila pozornost. Jedním z nich jsou například mezinárodní únosy dětí. I když se může zdát, že jde o téma značně speciální a okrajové, není tomu tak. Znalost základní právní úpravy totiž znamená prevenci před neuváženými kroky, které mohou znamenat i ztrátu dítěte. Naším cílem je se i k těmto tématům v budoucnu blíže vyjádřit.

Právní úprava rodinného práva se nezměnila natolik dramaticky jako jiná pododvětví občanského práva. Nicméně i v rodinném právu nalezneme zcela nové instituty a odlišné pojetí oproti dosavadní právní úpravě. Například je nově možné uzavřít manželství pomocí zástupce i jiného pohlaví, než je zastoupený. Více je akcentována povinnost manželů se vzájemně podporovat a pomáhat si. V rámci sporného rozvodového řízení se opět zjišťují příčiny rozvratu manželství. Návrh na rozvod manželství se už neoznačuje žalobou. Proces rozvodu manželství je upraven s určitými odlišnostmi oproti předcházející právní úpravě v zákoně o zvláštních řízeních soudních. Napříště už ve většině případů rozvodu manželství není možné rozhodnout bez nařízení jednání. Soud musí vyslechnout účastníky. Zavádí se srovnatelná míra životní úrovně všech členů rodinného společenství, a s tím související vzájemná vyživovací povinnost. Dosud užívaný pojem společné domácnosti se nahrazuje pojmem rodinná domácnost a stanoví se povinnosti manželů podílet se nákladově na jejím vedení, i když žijí odděleně. Nově je upraven pojem rodinný závod jako společné podnikání spřízněných osob. Nová právní úprava umožňuje věřiteli bez ohledu na modifikaci režimu společného jmění manželů uspokojit se z majetku ve společném jmění manželů, ačkoli dluh vznikl jen jednomu z manželů nejen za trvání, ale i před vznikem manželství. V oblasti určování a popírání otcovství se doplňuje nová, tzv. jedenapůltá právní domněnka otcovství mající spojitost s umělým oplodněním ženy. Odstraňuje se kompetence nejvyššího státního zástupce podat v případě zmeškání popřené lhůty návrh na popření otcovství. Prodlužuje se lhůta pro popření otcovství manželem matky na šest let od narození dítěte. V oblasti osvojení dochází k průlomové změně, protože je znovu po čtyřiašedesáti letech umožněno osvojit i zletilého. Znovu se tak osvojení chápe jako právní nástroj, kterým se především upravují osobní poměry osvojence a osvojitele (tedy navození stavu, kdy se z cizích, biologicky nepříbuzných lidí stanou z pohledu práva rodiče a potomci). Ve vztahu mezi rodiči a dětmi dochází k obsahovému rozšíření pojmu rodičovské odpovědnosti se zdůrazněním na povinnosti a odpovědnost rodičů. Zakotvuje se participační právo dítěte ve vztahu k rodičům, kdy má dítě právo přiměřeně ke svému věku na informace a na vyjádření svého názoru, ale i participační právo v soudním řízení. Zdůrazňují se rovněž povinnosti dětí pomáhat přiměřeným způsobem v rodinné domácnosti.

Petr Novotný

Úvod k druhému, doplněnému vydání

Zájem čtenářů o populárně odborný komentář k novému občanskému zákoníku v oblasti rodinného práva nás velmi mile překvapil. Ukazuje se, že jde o problematiku, která společnost zajímá. Každý občan za svůj život řeší různé situace v rámci mezilidských vztahů i uvnitř své rodiny. Statistiky také prokazují, že nejméně každé druhé manželství se rozvádí. Nejde však jen o řešení rozvodové situace u sezdaných párů, ale statisticky není podchyceno soužití nesezdaných párů a řešení jejich případného rozchodu. I jich se týká problematika péče o společné děti a řešení majetkových záležitostí. Z důvodů projeveného zájmu o tuto část komentáře vám proto nabízíme druhé vydání, doplněné o aktuální poznatky z praxe, které jsme od účinnosti nového občanského zákoníku zaznamenali. Věříme, že nové vydání bude pro vás vhodným pomocníkem.

Praha, leden 2017

Petr Novotný

Kapitola 1Manželství aregistrované partnerství

i.Manželství

Manželství požívá zákonné ochrany. Nový občanský zákoník jako jeden zhlavních účelů manželství nově zdůrazňuje vzájemnou podporu apomoc. Manželé jsou si povinni úctou, jsou povinni žít spolu, být si věrni, vzájemně respektovat důstojnost, podporovat se, udržovat rodinné společenství, vytvářet zdravé rodinné prostředí aspolečně pečovat oděti. Vtéto kapitole zmiňujeme rovněž institut registrovaného partnerství ajeho odlišnosti od manželství.

Doposud byla úprava rodinného práva obsažena především vzákoně č.94/1993 Sb., orodině. Právní problematika manželství arodiny byla upravena roztříštěně, ato především vzákoně orodině, ale ivobčanském zákoníku (zákoně č.40/1964 Sb.), zejména vjeho ustanoveních ovypořádání společného jmění manželů, onájmu bytu apod. Súčinností k1.lednu 2014 byl zrušen zákon orodině, jakož iobčanský zákoník, arodinné právo upravuje pouze zákon č.89/2012 Sb., občanský zákoník (dále jen „nový občanský zákoník“).

Na roveň manželství není záměrně postaven poměrně nový institut registrovaného partnerství, který je zakotven vzákoně č.115/2006 Sb., oregistrovaném partnerství aozměně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů. Zákon oregistrovaném partnerství upravuje vznik registrovaného partnerství jako trvalého společenství dvou osob stejného pohlaví, jejich vzájemná práva apovinnosti, zánik registrovaného partnerství, jakož idalší otázky. Jak už bylo zmíněno úvodem, právní úprava zákona oregistrovaném partnerství zůstává zachována ipo roce 2014 anení obsažena vdruhé části nového občanského zákoníku, nýbrž stále tvoří samostatnou problematiku upravenou jiným právním předpisem.

Institut manželství je vnovém občanském zákoníku upraven obdobně jako vdosavadním zákoně orodině, přesto dochází kurčitému posunu ve vnímání účelu manželství, respektive ve zdůraznění některých jeho funkcí.

Zákon orodině vymezoval manželství jako společenství muže aženy založené zákonem stanoveným způsobem, jehož hlavním účelem je založení rodiny ařádná výchova dětí. Judikatura kzákonu orodině zdůrazňovala tři funkce manželství, ato funkci biologickou, výchovnou aekonomickou. Biologická funkce spočívala zejména vuspokojení sexuálních potřeb manželů avplození dětí. Výchovná funkce sledovala vytvoření platformy pro řádnou výchovu dětí. Ekonomická funkce manželství zajišťovala základní hmotné zabezpečení členů rodiny, zejména dětí astarších členům širší rodiny sakcentem na to, že si všichni členové rodiny mají povinnost vzájemně pomáhat, jakož ipečovat ozvýšení hmotné akulturní úrovně rodiny.

Právní úprava manželství vnovém občanském zákoníku vymezuje v§655 manželství jako trvalý svazek muže aženy vzniklý zákonem stanoveným způsobem, přičemž hlavní účel manželství je spatřován vzaložení rodiny, řádné výchově dětí avzájemné podpoře apomoci. To znamená, že se oproti stávající právní úpravě doplňuje povinnost manželů vzájemně se podporovat apomáhat si.

Na první pohled se mohou uvedené povinnosti jevit samozřejmostí apouhou deklarací bez valného efektu. Jde ologické aočekávatelné vyjádření toho, jak by měly zdravé lidské vztahy fungovat. Manželství má být společenstvím nejbližších lidí, ukterých se předpokládá nejen vzájemné plnění zákonných, ekonomických povinností (např. vyživovací povinnosti), ale ipovinností morálních spočívajících ve vyjádření maximální míry empatie jednoho manžela vůči druhému, porozumění kjeho vnímání života, vyjádření lásky, úcty arespektu. Vzájemná podpora apomoc představují maximální možné vzájemné pochopení, povzbuzování, útěchu aoporu vtom nejširším slova smyslu. Ačkoli lze vzájemnou podporu apomoc chápat jako naprostou notorietu (všeobecně známou skutečnost), zákonodárce měl potřebu tuto zásadu zdůraznit hned vúvodních ustanoveních části druhé, týkající se manželství. Může to mít několikerý význam. Nový občanský zákoník obecně zdůrazňuje na mnoha místech skutečnosti, které mají spíše jen morální aproklamativní význam, arodinné právo není vtomto směru výjimkou. Dalším hlediskem může být ito, že se soud vrámci řízení orozvod manželství bude při zkoumání kvalifikovaného rozvratu (je-li manželství hluboce atrvale rozvráceno anelze očekávat jeho obnovení) zabývat zjišťováním příčin rozvratu. Soud může zajímat, zdali manželé naplňovali soužitím asvým chováním předpoklad stanovený zákonem, zdali si byli věrni, vzájemně respektovali svou důstojnost, podporovali se, udržovali rodinné společenství, vytvářeli zdravé rodinné prostředí aspolečně pečovali oděti, popř. který zmanželů tyto povinnosti porušil anese vinu na rozvratu manželství. Zákonodárce záměrně klade nemalý akcent na význam manželství aodpovědnost manželů vůči sobě navzájem avůči svým dětem. Zásada vzájemné podpory apomoci prostupuje manželstvím po celou dobu jeho existence, ikdyž na významu může nabývat zejména upárů uzavírajících manželství vpozdějším věku, unichž není reprodukční funkce manželství už aktuální aztohoto důvodu zásada vzájemné podpory apomoci předchází zásadě založení rodiny ařádné výchovy dětí.

Zdůraznění zásady vzájemné podpory apomoci mezi manželi vytváří protipól chování, které zákon označuje jako tzv. domácí násilí. Fenomén domácího násilí se bohužel vsoučasnosti objevuje vrodinných vztazích stále častěji, ato jak vpodobě násilí fyzického, psychického, sociálního nebo ekonomického, resp. vjeho kombinacích, vykonávaného na druhém zmanželů nebo idalších členech rodiny. Nebezpečí tohoto jevu lze spatřovat zejména vjeho různých ana první pohled nepozorovatelných projevech, které ve výsledku paralyzují oběť domácího násilí natolik, že není schopna samostatně aefektivně vyřešit narušený vztah aeliminovat agresivitu násilníka. Proto je třeba věnovat této problematice mnohem větší pozornost nejen vrovině psychologické, ale iprávní. Téma domácího násilí je natolik silné arozmanité, že by svým rozsahem pokrylo samostatnou publikaci.

Vznik manželství

Nový občanský zákoník ctí dosavadní právní úpravu, podle které může manželství vzniknout na základě sňatku občanského icírkevního, ato ipřesto, že původní záměr nového kodexu byl jiný. Věcný záměr počítal pouze súpravou občanského sňatku aaž vprůběhu legislativních prací byla do nového civilního kodexu zařazena varianta uzavření církevního sňatku jako sňatku na roveň postaveného sňatku občanskému za podmínky, že bude projev vůle snoubenců uzavřít manželství učiněn před orgánem církve nebo náboženské společnosti registrované ve smyslu zákona č.3/2002 Sb., osvobodě náboženského vyznání apostavení církví anáboženských společností aozměně některých zákonů.

Podíváme-li se do minulosti, zjistíme, že církevní sňatek nebyl vnaší zemi vždy akceptován jako obřad mající právní následky vzniku manželství. Církevní obřad byl zařazen do právního řádu až novelou zákona orodině, tj. zákonem č.234/1992 Sb., kterým se mění adoplňuje zákon č.94/1963 Sb., orodině, ve znění zákona č.132/1982 Sb. Touto novelou byla do zákona orodině doplněna ustanovení týkající se možnosti uzavřít vedle sňatku občanského icírkevní sňatek. Odpadla tak nutnost uzavřít vpřípadě zájmu ocírkevní sňatek isňatek občanský. Novela vtělila do zákona orodině nová ustanovení, na základě kterých mohli snoubenci učinit prohlášení ouzavření manželství před osobou pověřenou oprávněnou církví nebo náboženskou společností, která má kuzavírání sňatků zvláštní oprávnění udělené Ministerstvem kultury po splnění požadavků stanovených zákonem ocírkvích anáboženských společnostech. Toto oprávnění měly vČeské republice všechny registrované církve anáboženské společnosti. Aby se však ucírkevních sňatků předešlo problémům sposuzováním podmínek pro uzavření platného aexistujícího manželství, byla přijata úprava, že církevní sňatek mohl být uzavřen až poté, kdy snoubenci předložili osobě pověřené církvi osvědčení vydané příslušným matričním úřadem, od jehož vydání neuplynuly více než tři měsíce, aotom, že splnili všechny požadavky zákona pro uzavření platného manželství. Zákon orodině zdůvodů provázanosti stanovil povinnost orgánu státem registrované církve nebo náboženské společnosti, před kterým bylo uzavřeno manželství, do třech pracovních dnů od uzavření manželství doručit protokol ouzavření manželství suvedením povinných náležitostí stanovených vzákoně omatrikách příslušnému matričnímu úřadu, vjehož správním obvodu bylo manželství uzavřeno.

Nová právní úprava občanského zákoníku zavádí pro občanský icírkevní sňatek pojem „sňatečný obřad“. Jedná se opojem, který doposud právní řád neužíval. Věcně se nejedná onic nového. Jde opouhé nahrazení termínu svatební obřad novým pojmem sňatečný obřad, který vyjadřuje proces uzavření manželství shodně pro občanský icírkevní sňatek. Nový občanský zákoník po vzoru zákona orodině označuje muže aženu, kteří hodlají vstoupit do manželství, za snoubence. Manželství vzniká okamžikem, kdy snoubenci učiní svobodný aúplný souhlasný projev vůle, že spolu vstupují do manželství. Občanský sňatek acírkevní sňatek se liší pouze tím, vůči komu je projev snoubenců vstoupit do manželství směřován. Projeví-li snoubenci osobně vůli vstoupit do manželství před orgánem veřejné moci vpřítomnosti matrikáře, jde osňatek občanský, aprojeví-li tuto vůli před orgánem církve nebo oprávněné náboženské společnosti, jedná se osňatek církevní.

Prakticky to probíhá tak, že se snoubenci, kteří se rozhodnou vstoupit do manželství, nejprve obrátí na matriční úřad, kde si vyzvednou tiskopis „Dotazník kuzavření manželství“, nebo si jej opatří stažením zinternetu– zwebových stránek Ministerstva vnitra www.mvcr.cz. Obsahem dotazníku jsou nejen identifikační údaje snoubenců, včetně rodného čísla, rodného jména, osobního stavu apod., ale iprohlášení, kde snoubenci chtějí manželství uzavřít, zdali budou užívat společné příjmení, resp. jaké příjmení budou užívat jejich děti, ponechají-li snoubenci svá dosavadní příjmení. Součástí dotazníku je rovněž poučení pro ženu, že může užívat příjmení svého manžela vmužském tvaru za okolností, že je cizinkou, státní občankou České republiky, která však má nebo bude mít trvalý pobyt vcizině, státní občankou České republiky, jejíž manžel je cizinec astátní občankou České republiky, která je jiné než české národnosti. Obsahem dotazníku je rovněž prohlášení snoubenců, že jim nejsou známy okolnosti vylučující uzavření manželství, že navzájem znají svůj zdravotní stav, aže zvážili úpravu budoucích majetkových vztahů, uspořádání budoucího bydlení ahmotné zajištění rodiny po uzavření manželství.

Matričnímu úřadu příslušnému dle místa, do jehož správního obvodu spadá místo vybrané snoubenci kuzavření manželství, se předkládají doklady vymezené zákonem č.301/2000 Sb., omatrikách, jménu apříjmení aozměně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů (dále jen „zákon omatrikách“). Matriční úřad na základě těchto dokladů posoudí, zdali jsou splněny zákonem stanovené podmínky pro uzavření manželství. Matriční úřad může předložení stanovených dokladů prominout, je-li jejich opatření spojeno stěžko překonatelnou překážkou. Doklady předkládané matričnímu úřadu musí mít náležitosti veřejných listin. Jsou-li vystaveny orgány cizích států, musí být opatřeny potřebnými ověřeními (tzv. Apostilou), nestanoví-li mezinárodní smlouva, kterou je ČR vázána, jinak, amusí být úředně přeloženy do českého jazyka. Snoubenci jsou povinni prokázat matričnímu úřadu svou totožnost. Občané České republiky strvalým pobytem na jejím území předkládají zejména rodný list, doklad ostátním občanství, případný pravomocný rozsudek orozvodu předchozího manželství nebo úmrtní list zemřelého manžela. Matriční úřad si ověří výpisem údajů zinformačního systému evidence obyvatel údaje omístě trvalého pobytu snoubenců aojejich osobním stavu. Cizí státní příslušníci strvalým pobytem vcizině předkládají uvedené dokumenty nebo obdobné dokumenty, pokud jim byly cizím státem vydány, aktomu doklad oprávní způsobilosti uzavřít manželství, potvrzení oosobním stavu apobytu, bylo-li cizím státem vydáno, potvrzení vydané Policií České republiky ooprávněnosti pobytu na území České republiky. Potvrzení Policie České republiky nemusí předkládávat občané Evropské unie, občané jiného smluvního státu Dohody oEvropském hospodářském prostoru, nebo jejich rodinní příslušníci. Toto potvrzení nesmí být ke dni uzavření manželství starší sedmi pracovních dnů. Vpřípadě, že je uzavíráno manželství prostřednictvím zmocněnce, musí cizinci předložit matričnímu úřadu potvrzení otom, že bude manželství vjejich domovském státě uznáno za platné. Zákon omatrikách zohledňuje situaci, kdy snoubenec, cizinec, nemluví nebo nerozumí česky nebo jde osnoubence neslyšícího či němého. Vtakovém případě musí být při prohlášení ouzavření manželství přítomen tlumočník anáklady spojené sjeho účastí usňatečného obřadu nese až na výjimky snoubenec, vjehož zájmu byl tlumočník povolán. Bez přítomnosti tlumočníka nelze vtakových případech prohlášení ouzavření manželství učinit. Nejde-li otlumočníka jmenovaného ministrem spravedlnosti, nebo předsedou krajského soudu, skládá tlumočník slib ve znění stanoveném zákonem oznalcích atlumočnících do rukou matrikáře.

Zdůležitých důvodů může krajský úřad, vjehož správním obvodu má být manželství uzavřeno, povolit na žádost snoubenců, aby projev vůle jednoho znich ovstupu do manželství za něj učinil jeho zmocněnec. Posouzení závažnosti důvodů je ryze na krajském úřadu, který onich rozhoduje ve správním řízení. Předpokladem uskutečnění sňatečného prohlášení za účasti zmocněnce je, aby nejprve nabylo právní moci rozhodnutí krajského úřadu opovolení uzavřít manželství zmocněncem. Mezi důležité důvody například patří dlouhodobý pobyt snoubence vcizině, nemoc snoubence, popřípadě také zájem na utajení jeho pobytu vsouvislosti sochranou svědka apod. Pro uzavření manželství zmocněncem je výslovně stanovena písemná forma plné moci, na níž musí být podpis zmocnitele úředně ověřen. Tím je předcházeno riziku případného omylu či zneužití, protože projev vůle na základě zmocnění má závažné právní následky. Zplné moci musí vyplývat přesné označení snoubenců, údaje osvědčující jejich totožnost, jakož idalší rozhodné skutečnosti, přesné označení zmocněnce adalší údaje, které jsou obsahem dotazníku kuzavření manželství. Jedná se zejména oprohlášení opříjmení snoubenců ajejich společných dětí, dále prohlášení, že snoubencům nejsou známy překážky, které by jim bránily uzavřít manželství, že navzájem znají svůj zdravotní stav aže zvážili uspořádání budoucích majetkových poměrů, svého bydlení ahmotné zajištění po uzavření manželství. Plnou moc může snoubenec odvolat. Odvolání plné moci je účinné jen tehdy, dozví-li se oněm druhý snoubenec dříve, než učiní svůj sňatečný projev vůle. Manželství svyužitím zmocněnce lze uzavřít jen výjimečně aoba snoubenci nemohou být zmocněncem zastoupeni. Zastoupen zmocněncem může být jen jeden ze snoubenců. Nově nemusí být zmocněnec stejného pohlaví jako zastoupený. Zuvedeného vyplývá, že prakticky mohou stát před oddávajícím dvě ženy nebo dva muži. Pro právní vztah mezi zmocnitelem azmocněncem platí ustanovení ozastoupení v§436 anásl. nového občanského zákoníku. Zmocněncem neboli, jak stanoví nový občanský zákoník vustanovení §436, zástupcem je osoba, která je oprávněna právně jednat jménem jiného. Ze zastoupení vznikají práva apovinnosti přímo zastoupenému. Není-li zřejmé, že někdo jedná za jiného, platí, že jedná vlastním jménem. Zastoupit jiného nemůže ten, jehož zájmy jsou vrozporu se zájmy zastoupeného, ledaže při smluvním zastoupení zastoupený otakovém rozporu věděl nebo musel vědět.

Má-li být uzavřen církevní sňatek, snoubenci nejprve musí předložit oddávajícímu osvědčení vydané matričním úřadem, vjehož správním obvodu má být manželství uzavřeno. Osvědčení musí obsahovat potvrzení otom, že snoubenci splnili veškeré požadavky, stanovené zákonem pro uzavření manželství, anesmí být ode dne jeho vydání do dne sňatečného obřadu starší šesti měsíců. Po uzavření církevního sňatku je oddávající povinen doručit protokol ouzavření manželství do tří pracovních dnů od uzavření manželství matričnímu úřadu, vjehož správním obvodu došlo kuzavření manželství.

Matriční úřad na základě protokolu ouzavření občanského či církevního sňatku provede zápis do knihy manželství, kam zapíše jména, příjmení, popřípadě rodná příjmení, den, měsíc, rok amísto narození, rodná čísla, osobní stav astátní občanství muže aženy, kteří uzavřeli manželství, den, měsíc, rok amísto uzavření manželství, jména apříjmení, popřípadě rodná příjmení, den, měsíc, rok amísto narození rodičů manželů, dohodu manželů opříjmení avpřípadě, že si manželé ponechají dosavadní příjmení, idohodu opříjmení dětí vmužském aženském tvaru, jména, příjmení arodná čísla svědků (jde-li ocizince, který nemá rodné číslo, datum amísto jeho narození), datum zápisu apodpis matrikáře. Kniha manželství zůstává umatričního úřadu uložena sedmdesát pět let po provedení posledního zápisu apoté je předána karchivaci.

Zákon orodině stanovil obecný postulát, že snoubenci před uzavřením manželství mají navzájem poznat své charakterové vlastnosti asvůj zdravotní stav. Zákon orodině tuto vzájemnou informovanost snoubenců stanovil jako předpoklad kzaložení manželství, které má splnit svůj účel, jímž je založení rodiny ařádná výchova dětí. Nesplnění uvedeného předpokladu samo osobě nemělo vliv na platnost aexistenci manželství, ato ani vpřípadě, že byl druhý snoubenec oněkterých skutečnostech neinformován, nebo dokonce byl uveden vomyl. Zákon tak vycházel ztoho, že založení rodiny je vážné rozhodnutí, vněmž se zračí dospělost akteré ssebou nese odpovědnost. Byl zohledňován předpoklad, že by se snoubenci měli informovat nejen oaktuálním zdravotním stavu, ale igenetické zátěži apřípadných rodinných dispozicích, protože ty mohou mít závažné anevratné dopady nejen na vztah manželů, širší rodiny, ale ina budoucí generace. Zvláště významné ařadu komplikací způsobující jsou dispozice psychických onemocnění vyskytujících se vrodinách snoubenců. Je známé, že psychická onemocnění aporuchy osobnosti, které psychiatrie neřadí pod nemoci, ale charakterové defekty, jsou ivsoučasné, moderní době velmi problematicky řešitelné, léčitelné aovlivnitelné. Tyto poruchy se nemusí nikterak projevit hned po sňatku, ale během života se vyvíjejí amohou být důvodem nejen rozpadu manželství, ale ivztahů vcelé širší rodině. Tyto zátěže rozhodně není možné podcenit aje třeba mít na paměti, že budou mít snejvětší pravděpodobností dopady na potomky snoubenců. Zákon orodině tak zdůrazňoval potřebu znalosti snoubenců otěchto záležitostech, aby mohli zodpovědně uvážit, zdali jsou připraveni iza těchto okolností sdílet sdruhým snoubencem, potažmo však ivširším kontextu sjeho rodinou, další život. Neméně významnou byla ivzájemná znalost snoubenců osvých charakterových vlastnostech, které vmnohém vycházejí zvýchovného prostředí rodiny, mohou být generačně zakódovány apredikují přístup snoubence kběžným záležitostem života apředevším kvýchově dětí. Rozdílný výchovný přístup rodičů kdětem bývá častou příčinou rozpadu manželství, kompletního rozkolu vzájemných vztahů imezi rodiči adětmi amůže děti nevratně poškodit. Proto by snoubenci měli věnovat této problematice před uzavřením manželství maximální možnou pozornost, informovat se poctivě ozdravotním stavu, rodinných dispozicích, ale ipoznat vzájemně rodinná prostředí, ze kterých pocházejí. Neříká se nadarmo, že si člověk nebere jen svého partnera, ale ijeho rodinu. Jakkoli se to na počátku, zejména ve fázi akutní zamilovanosti a„růžových brýlí“, nemusí jevit významným, vprůběhu života ipřehlížené drobnosti mohou napáchat značné problémy snevratnými následky.

Uzavření manželství je velmi vážné rozhodnutí ovlivňující život jedince, aproto by ipříprava na něj měla významu tohoto kroku odpovídat. Kdy jindy by měli být snoubenci ksobě otevření aupřímní, informovat se vzájemně opřípadných negativních faktorech, než vdobě nejvyšší zamilovanosti před sňatkem? Je třeba připustit, že větší efekt způsobí přiléhavá osvěta upozorňující na potřebu řešit tyto otázky než direktiva stanovená vzákoně. Samotná deklarace povinností snoubenců informovat se ocharakterových vlastnostech azdravotním stavu před vznikem manželství bez jakékoli sankce za nesplnění nemá valného významu. To však neznamená, že by měla být ignorována, ba přímo naopak. Vzájemná informovanost je však spíše vrovině morální alidské než vrovině právní. Vpraxi se často setkáváme spřípady rozvádějících se manželů ipo několik desetiletí trvajícím manželství. Je zvláštní sledovat rostoucí trend, kdy utěchto párů nebývá hlavní příčinou rozvratu manželství ochlazení vjejich citovém životě, nesoulad zájmů či životních cílů, ale existence různých fenoménů typu poruch osobnosti, alkoholismu, zvýraznění negativních charakterových vlastností apod., pro které se stává manželství neudržitelné anesnesitelné. Toto poznání je opravdu zvláštní, protože při uzavírání manželství by se mohlo zdát, že pokud si dva lidé rozumí, zvyknou si na sebe amají společné životní cíle včetně výchovy společných dětí, tak co by je mohlo vpozdější době ohrozit? Za nejrizikovější jsou považovány první roky manželství. Tak proč se rozpadají manželství trvající ipřes dvě desítky let? Obecně lze dospět kzávěru, že mezi lidmi chybí stále častěji vzájemná úcta apokora. Alarmující je, že ve většině případů rozpadu dlouhodobých manželství lze podrobnějším zkoumáním dojít kpoznání, že klíčový problém se nachází vpůvodní rodině, ve výchově arodinných dispozicích. Ztohoto úhlu pohledu nebyl požadavek zavedený zákonem orodině, aby snoubenci osobě získali před uzavřením manželství co největší spektrum nejzásadnějších informací, irelevantní.

Lze proto jen doporučit, aby snoubenci před uzavřením manželství pobývali co nejvíce vrodině svého partnera, seznámili se sjeho prostředím, rodiči, prarodiči akamarády, pozorovali, jaké jsou mezi nimi vztahy, jak reagují na různé životní situace, jak zvládají stres akonflikt, ale také apředevším, jak jsou schopni sdílet radost aštěstí. Není-li vrodině partnera mezi jejími členy patrná vzájemná láska, opora aúcta, chybí-li tam smích aradost, anaopak dominují-li vztahy nevraživosti, ignorance, intolerance, apod., měl by to být navýsost varovný signál. Jeho podcenění se nemusí vbudoucnu vyplatit. Představa snoubence, že druhému nabídne vstřícnější prostředí své rodiny, obklopí jej pozorností aláskou, se nemusí naplnit. Častokrát dochází po nějaké době kopaku, protože osoba, která ve své primární rodině nezažívala pozitivní vjemy, začne žárlit na rodinné prostředí svého manžela ačasto se stává, že jej chce ztohoto prostředí násilně vymanit. Dochází mnohdy krůzným manipulacím scity akcitovému vydírání. Taková situace se však už netýká pouze manželů, ale dopadá na celou rodinu apředevším děti, které často přichází rozchodem svých rodičů iokontakt sprarodiči, se kterými měly vřelé vztahy.

Stejně jako zákon orodině, tak inový občanský zákoník přebírá vustanovení §665, popisujícím proces sňatečného obřadu, povinnost snoubenců informovat se osvém zdravotním stavu. Výslovně je zakotveno, že snoubenci při sňatečném obřadu uvedou, dříve než učiní sňatečný obřad, že jim nejsou známy překážky bránící uzavření manželství aže navzájem znají svůj zdravotní stav aže zvážili uspořádání budoucích majetkových poměrů, svého bydlení ahmotné zajištění po uzavření manželství. Institut obsahující prohlášení snoubenců oznalosti svého zdravotního stavu apřekážkách bránících uzavření manželství před učiněním sňatečného obřadu připomíná kdysi známé ohlášky.

Z hlediska majetkových vztahů je na místě, aby snoubenci před vstupem do manželství uvážili, jaký zvolí budoucí majetkový režim. Snoubenci by si měli dobře rozmyslet, zda se přizpůsobí zákonnému majetkovému režimu společného jmění, nebo zda si smluvně upraví majetkový režim odlišný od zákonného režimu, jak jim umožňuje §716 anásl. nového občanského zákoníku ještě před vznikem manželství. Smlouva omanželském majetkovém režimu vyžaduje formu veřejné listiny apro smluvený režim nelze sjednat zpětný účinek. Rozhodnou-li se snoubenci pro smluvené majetkové uspořádání, musí jej upravit formou notářského zápisu před vznikem manželství. Snoubencům nový občanský zákoník v§750 dále umožňuje uzavřít dohodu týkající se nakládání snemovitou věcí, vníž se nachází rodinná domácnost. Ustanovení § 1592 nového občanského zákoníku dává snoubencům možnost uzavřít dědickou smlouvu. Účinnost shora uvedených ujednání však nastává nejdříve vznikem manželství.

Sňatek je nepochybně významná chvíle vživotě každého občana. Ztohoto důvodu nový občanský zákoník shodně sdosavadní právní úpravou klade důraz na svobodný aplný souhlasný projev vůle snoubenců před orgánem určeným kprovedení sňatečného obřadu, který musí být uspořádán jako veřejný aslavnostní. Souhlasný projev vůle snoubenců vstoupit do manželství se činí vpřítomnosti dvou svědků. Sprincipem veřejnosti, ale izajištění slavnostní formy sňatečného obřadu se váže povinnost orgánu, před kterým je manželství uzavíráno, zajistit takové prostředí, aby obřad nebyl nikterak narušen aproběhl důstojně. Nicméně porušení principu zachování slavnostní formy nemá žádné právní důsledky na existenci vzniku manželství. Lze si představit, že orgán, před kterým je manželství uzavíráno, by mohl vpřípadě narušení sňatečného obřadu některým zjeho účastníků či zvenčí, odmítnout provedení obřadu.

Postavení svědka zákon nedefinuje anestanoví pro tuto funkci žádná konkrétní kritéria, jako je například vztah ke snoubencům, státní příslušnost, věk apod. Jelikož svědek podepisuje protokol ouzavření manželství, musí být svéprávný, tzn. mít způsobilost nabývat pro sebe vlastním právním jednáním práva azavazovat se kpovinnostem.

Sňatečný obřad se vpřípadě občanského sňatku uskutečňuje na místě, které ktomu určí orgán veřejné moci obřad provádějící. Tímto orgánem je kterýkoli úřad stanovený zákonem oobcích. Jde omísto obvyklé kuspořádání sňatečných obřadů, ale může jít iomísto výjimečné, přejí-li si jej snoubenci. Orgán provádějící sňatečný obřad má přihlédnout kvůli snoubenců. Nejsou výjimečné sňatečné obřady vrůzných významných budovách, slavnostních síních, parcích, zahradách, ale ive volné přírodě ivsoukromí. Sňatečný obřad lze uspořádat rovněž jako netradiční zážitek pod vodou, vletadle, vbalónu apod. Vzásadě je možné uzavřít, že mantinely představivosti snoubenců oformě sňatečného obřadu jsou velmi široké ajediné, na co musí úřad realizující sňatečný obřad při jeho povolení dbát, je zachování důstojnosti aslavnostní formy obřadu.

Ucírkevních obřadů je vůle snoubenců limitována vnitřními předpisy církve, která církevní sňatek uskutečňuje. Církevní sňatky se zpravidla odehrávají vmístě obvyklém pro náboženské obřady podle předpisů azvyklostí příslušné církve či náboženské společnosti. Církve anáboženské společnosti si mohou určovat ijiná pravidla apodmínky uspořádání církevních obřadů. Například pro křesťanský církevní sňatek platí, že alespoň jeden ze snoubenců musí být pokřtěn. Největší počet církevních sňatků vČeské republice je uzavírán před církví římskokatolickou. Manželské právo církve římskokatolické upravuje Codex Iuris Canonici (CIC) zroku 1983 ve svých kánonech 1055 až 1165. Podle kánonu 1118 CIC se manželství mezi pokřtěnými uzavírá ve farním kostele. Sdovolením místního ordináře může být manželství uzavřeno také vjiném kostele nebo kapli nebo také na jiném vhodném místě, ale vždy před osobou pověřenou církví. Církevní sňatek je zpravidla třeba domluvit spříslušnou církví či náboženskou společností spředstihem dvou až tří měsíců, aby byl dostatek času na přípravná setkání sosobou provádějící církevní sňatečný obřad. Přestože vzákoně opřípravných setkáních není zmínka, jsou zejména ucírkve římskokatolické jednou zpodmínek uzavření církevního sňatku. Přípravná setkání mají sloužit snoubencům vpřípravě na posvátnost jejich nového stavu ana jeho úkoly. Uzavřou-li snoubenci církevní sňatek, už nemohou uzavřít občanský sňatek. Církevní sňatek uzavřený následně po občanském sňatku nemá právní následky.

Nový občanský zákoník rovněž řeší situaci, je-li život snoubence přímo ohrožen asnoubenci si přejí být před případnou smrtí jednoho znich oddáni. Vtakovém případě nemusí být splněny všechny formality jako usňatku realizovaného za obvyklých situací. Snoubence může oddat jakýkoli imístně nepříslušný obecní či městský úřad asnoubenci nemusí předkládat doklady aprohlášení. Jedním zpředpokladů pro tento zrychlený sňatečný proces je, že stav přímého ohrožení života musí existovat vdobě, kdy má být manželství uzavřeno. Dalším předpokladem je, že snoubenec, který je vohrožení života, je svéprávný, tzn. je schopen rozpoznat důsledky svého jednání amusí prohlásit, že mu nejsou známy okolnosti bránící uzavření manželství aže dobrovolně vstupuje do manželství. Stav přímého ohrožení života musí být orgánu, který má provést sňatečný obřad, zřejmý. Zákon nestanoví, jak se tento stav zjišťuje nebo prokazuje. Posouzení odůvodněnosti tzv. zrychleného sňatečného obřadu je na orgánu, který jej provádí. Příslušný orgán buď skutečnosti odůvodňující ohrožení života vyhodnotí sám, nebo si požádá adoložení lékařské zprávy apod. Mimo území České republiky může sňatečný obřad provést také velitel námořního plavidla plujícího pod státní vlajkou České republiky nebo velitel letadla zapsaného vleteckém rejstříku vČeské republice. Je-li alespoň jeden zesnoubenců státní občan České republiky, může sňatek realizovat rovněž velitel vojenské jednotky České republiky vzahraničí.

Občanský sňatek může občan České republiky uzavřít imimo území České republiky, ato před diplomatickou misí nebo konzulárním úřadem České republiky. Občan České republiky může uzavřít sňatek vzahraničí ipřed příslušným orgánem cizího státu, je-li alespoň jedním zmanželů cizinec.

Proces občanského sňatečného obřadu je upraven v§659 nového občanského zákoníku tak, že oddávající položí snoubencům otázku, zda spolu chtějí vstoupit do manželství. Kladnou odpovědí snoubenců vznikne manželství. Zákon však stanoví, že manželství vznikne ijinak, je-li nepochybné, že snoubenci prohlašují svou sňatečnou vůli. Tato formulace byla doplněna do nového občanského zákoníku proto, že některé církve mohou mít podmínky pro prohlášení sňatečné vůle odlišné. Formulace vyjadřující, že manželství vznikne ijinak, je třeba považovat za lex specialis kprvní části věty §659 nového občanského zákoníku. Proces církevního sňatečného obřadu je upraven v§666 nového občanského zákoníku.

Právní překážky uzavření manželství

Nový občanský zákoník stanoví základní premisu, že manželství může uzavřít každý, pokud mu vtom nebrání nějaká zákonná překážka. Tím dochází kzpřehlednění zákonného textu, který byl doposud vzákoně orodině vymezen negativně tak, že zákon vypočítával, jaký subjekt aza jakých podmínek nemůže manželství uzavřít.

Zákonnými překážkami zákon rozumí zejména nezletilost aplnou nesvéprávnost, omezení svéprávnosti, dříve uzavřené aexistující manželství, registrované partnerství nebo jiný svazek uzavřený vcizině, příbuzenství snoubenců nebo jiný právní vztah, kdy jeden ze snoubenců je vůči druhému vpostavení podobném rodiči (konkrétně poručnictví, svěření do péče apěstounství).

Manželství nemůže uzavřít osoba nezletilá, která není plně svéprávná. Zákonnou překážkou pro uzavření manželství je nesplnění obou podmínek současně, tedy nezletilost anedosažení plné svéprávnosti. Jak podle předchozí právní úpravy zákona orodině, tak ipodle nového občanského zákoníku je možné ve výjimečných případech, aby soud povolil nezletilému, který není plně svéprávný adovršil věku šestnácti let, zdůležitých důvodů uzavřít manželství. Posouzení důležitosti důvodů je ryze na úvaze soudu. Zákon důležité důvody nevymezuje ani příkladem, ale judikatura za důvod pro uzavření manželství považuje důvody, které mají nejen význam zhlediska osobních zájmů snoubenců, ale odpovídají izájmům společnosti. Především musí být usnoubenců zjištěny takové vlastnosti, které opravňují kpředpokladům, že založené manželství bude harmonické, pevné atrvalé. Obecně je za důležitý důvod považováno zejména těhotenství snoubenky. Ale samo osobě těhotenství nestačí ktomu, aby soud vyslovil souhlas suzavřením manželství nezletilce. Soud zkoumá idalší skutečnosti, jako je tělesná aduševní vyspělost snoubenců, jejich povahové vlastnosti, přístup kživotu apod. Proto soud vrámci řízení opovolení uzavřít manželství velmi pečlivě vyslechne oba snoubence bez přítomnosti dalších osob. Návrh na povolení uzavřít manželství podává osoba, která hodlá uzavřít manželství, nikoli její rodiče, ato usoudu, vjehož obvodu má nezletilý své bydliště na základě rozhodnutí soudu, dohody rodičů nebo jiných významných skutečností. Procesně je tato úprava obsažena v§367 anásl. zákona č.292/2013 Sb., ozvláštních řízeních soudních (dále jen „ZZŘS“). Účastníky řízení jsou ten, kdo hodlá manželství uzavřít, jeho zákonní zástupci aten, ským má být manželství uzavřeno. Nezletilý, který dovršil 16 let věku, má vřízení plnou procesní způsobilost. Před rozhodnutím ve věci samé soud vyslechne toho, kdo hodlá uzavřít manželství, atoho, ským má být manželství uzavřeno. Účastníka, který nemá svéprávnost vplném rozsahu, soud vyslechne bez přítomnosti jiných osob. Přítomnost důvěrníka, který není jeho zákonným zástupcem nebo účastníkem aojehož účast uvýslechu vyslýchaný účastník požádá, může soud vyloučit jen tehdy, je-li jeho přítomností mařen účel výslechu. Rozsudek, kterým se povoluje uzavřít manželství, musí ve výroku obsahovat přesné označení účastníka, který hodlá uzavřít manželství, aúčastníka, se kterým má být manželství uzavřeno.

Manželství dále nemůže uzavřít osoba, jejíž svéprávnost byla vtéto oblasti omezena. Zde doznala právní úprava vnovém občanském zákoníku změny aoproti právní úpravě vzákoně orodině došlo ke zjednodušení. Byla vypuštěna zákonná překážka, kterou byla duševní porucha osoby, jež měla za následek omezení nebo zbavení způsobilosti kprávním úkonům. Podle zákona orodině platilo, že manželství nemohla uzavřít osoba stižená dušení poruchou, která by měla za následek omezení nebo zbavení způsobilosti kprávním úkonům, ale soud mohl takové osobě uzavření manželství povolit, byl-li její zdravotní stav slučitelný súčelem manželství. Soud tak mohl zákonnou překážku uzavření manželství svým rozhodnutím zhojit. Nový občanský zákoník zákonnou překážkou uzavření manželství zužuje toliko na problematiku faktického omezení svéprávnosti osoby vstupující do manželství.

Zákonnou překážkou uzavření manželství je už existující asoučasně trvající manželství, ale iregistrované partnerství nebo jiný obdobný svazek uzavřený vzahraničí. Důvodová zpráva knovému občanskému zákoníku vysvětluje, že obdobným svazkem uzavřeným vzahraničí je například občanský pakt solidarity (Pacte civile de solidarité, PACS), který je formou partnerského svazku ve Francii akterý mohou uzavřít jak osoby stejného, tak různého pohlaví zejména za účelem úpravy majetkových poměrů mezi nimi.

Uzavření manželství je vyloučeno uosob, které jsou ksobě vpříbuzenském poměru. Manželství nemohou uzavřít mezi sebou osoby vlinii přímé, tzn. předci apotomci, jakož ani sourozenci. Zákaz platí imezi osobami, unichž příbuzenský vztah vznikl osvojením.

Nová právní úprava rozšiřuje zákaz uzavření manželství mezi poručníkem aporučencem, mezi dítětem aosobou, do jejíž péče bylo dítě svěřeno, nebo pěstounem asvěřeným dítětem (schovancem).

Zdánlivé manželství aneplatnost manželství

Právní úprava nového občanského zákoníku po vzoru zahraničních právních úprav pojímá zcela odlišně institut zdánlivého manželství (non matrimonium). Jednoznačně stanoví, že manželství nevznikne, pokud alespoň ujedné zosob, které hodlaly uzavřít manželství, nebyly vprojevu vůle ovstupu do manželství nebo ve sňatečném obřadu či vsouvislosti sním splněny náležitosti, které jsou pro vznik manželství podstatné. Zdánlivé manželství vůbec nevznikne apodle předchozí úpravy zákona orodině platilo, že nebylo důvodu, aby soud svým rozhodnutím rozhodoval ojeho neexistenci. Nový občanský zákoník přináší vustanovení §678 změnu avýslovně se uvádí, že soud může určit ibez návrhu, že manželství nevzniklo anení.

Zdánlivým manželstvím je například manželství, které by bylo uzavřeno před orgánem, který není kuzavření manželství příslušný, nebo pokud by chybělo souhlasné prohlášení snoubenců ovstupu do manželství apod. Zdánlivým manželstvím je rovněž církevní sňatek před orgánem neoprávněné církve nebo pokud by nebylo církvi předloženo osvědčení matričního úřadu, že snoubenci splnili všechny požadavky zákona pro uzavření manželství sdoložením, že mezi vydáním osvědčení auzavřením sňatku uplynula doba nejvýše šest měsíců. Do nové právní úpravy byla rovněž doplněna vazba na opatrovnické řízení. Ačkoli to praxe považovala za samozřejmost, zákon výslovně neupravoval skutečnost, že soud neprodleně poté, co určí, že manželství nevzniklo, rozhodne ootcovství ke společnému dítěti iopovinnostech aprávech rodičů kněmu. Rovněž dojde kposouzení majetkových vztahů vzniklých ze zdánlivého manželství, ato podle jejich povahy. Při posuzování majetkových vztahů, na které se uplatní princip bezdůvodného obohacení, se bere zřetel na muže nebo ženu jednající vdobré víře, jakož ina práva aprávní zájmy společných dětí atřetích osob. Toto ustanovení si lze vyložit tak, že při vypořádání majetkových vztahů je preferována osoba, která neměla vědomost oexistenci nicotného manželství (byla vdobré víře, že jde omanželství pravé aplatné apodle toho jednala) ana prvním místě jsou chráněna práva azájmy společných dětí adalších dotčených osob.

Jaký je rozdíl mezi zdánlivým aneplatným manželstvím? Na zdánlivé manželství je pohlíženo jako na manželství, které nemá od počátku (ex tunc) žádné účinky. Soud prohlásí zdánlivost manželství ex offo, jakmile ji zjistí.

Neplatné manželství je manželství uzavřené znezákonných důvodů, tj. vrozporu správní úpravou anerespektující zákonné překážky uzavření manželství. Na neplatné manželství se hledí jako na platné do okamžiku, než soud na návrh prohlásí jeho neplatnost. Do té doby je manželství, byť bylo uzavřeno vrozporu se zákonným omezením (překážkami), pokládáno za platné.

Soud rozhoduje oneplatnosti manželství na návrh nebo ibez návrhu. Soud prohlásí manželství za neplatné na návrh každého, kdo na tom prokáže právní zájem, ledaže manželství bránila překážka omezené svéprávnosti. Manželství nelze prohlásit za neplatné, pokud už zaniklo, pokud už došlo knápravě (odpadla překážka uzavření manželství), pokud bylo uzavřeno nezletilým, který není plně svéprávný, nebo osobou, jejíž svéprávnost byla vtéto oblasti omezena, abylo počato dítě, které se narodilo živé. Zákon pamatuje na situaci, že by kuzavření manželství došlo pod nátlakem spočívajícím vužití násilí nebo vyhrožováním násilím nebo že by kprojevu souhlasu se vstupem do manželství došlo zdůvodů omylu ototožnosti snoubence nebo opovaze sňatečného právního jednání. Soud na návrh manžela dovolávajícího se takovýchto okolností souvisejících suzavřením manželství prohlásí manželství za neplatné. Dotčený manžel však musí návrh podat nejpozději do jednoho roku ode dne, kdy se dozvěděl opravém stavu věcí nebo kdy tak mohl vzhledem kokolnostem nejdříve učinit. Toto ustanovení si lze vyložit tak, že pokud by byl dotčený manžel omezován druhým manželem pod výhružkami násilí ve svobodě jednání, byl by na to brán zřetel asoud by považoval jednoletou lhůtu za zachovanou vpřípadě, že by manžel tyto okolnosti prokázal anávrh podal bezodkladně poté, co mu to změna podmínek umožnila.

Zánik manželství

Podle nového občanského zákoníku zaniká manželství jen zdůvodů uvedených vtomto zákoně. Těmito důvody jsou jednak smrt jednoho zmanželů, prohlášení manžela za mrtvého nebo rozvod manželství, ale izměna pohlaví.

Smrt manžela

Prohlášení manžela za mrtvého

Rozvod manželství

Příklad

Příklad

ii.Registrované partnerství

Vznik registrovaného partnerství

Povinnosti apráva partnerů

Zánik partnerství

iii.Zavedení neurčitého pohlaví