Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Jan Becker

Využijte sílu autohypnózy a autosugesce
Dokážete, cokoliv budete chtít

Přeloženo z německého originálu knihy Jana Beckera Du kannst schaff en, was du willst; Die Kunst der Selbsthypnose, vydaného nakladatelstvím Piper Verlag, Německo, 2015.
© 2015 by Piper Verlag GmbH, München/Berlin
All rights reserved

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 6559. publikaci

Překlad Mgr. Tomáš Mach Ph.D.
Odpovědná redaktorka Mgr. Martina Němcová
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Formát ePub Štěpán Böhm
Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner
Počet stran 192
První vydání, Praha 2017
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2017

ISBN 978-80-271-9735-4 (ePub)
ISBN 978-80-271-9734-7 (pdf)
ISBN 978-80-271-0382-9 (print)

O autorovi

Jan Becker (1975) je neznámějším a nejúspěšnějším hypnotizérem a trenérem hypnózy v Německu a současně i autorem řady bestsellerů.

O hypnózou se zajímá už od dětství. Řadu let pracoval na tréninkových metodách, které umožňují rozvinout různé schopnosti lidské mysli a aplikovat je v soukromém i pracovním životě.

V současné době přednáší a vede semináře zaměřené na hypnózu, věnuje se koučování osobností z oblasti byznysu, sportu i politiky a při vyprodaných představeních na svých turné dokáže pro fenomén hypnózy nadchnout tisíce diváků. Firmy využívají jeho techniky a postupy při školení svých pracovníků a rozvíjení jejich schopností.

„V každém člověku se skrývá spousta talentu, díky kterému se rozvíjí a roste. Mým cílem je předávat toto poznání dále a přivést ostatní k tomu, aby si uvědomili silné stránky své duše,“ říká Jan Becker.

Předmluva

Vlk, kterého krmíš

Jeden starý indiánský šaman učil své vnuky umění léčit. Vyprávěl jim, že v nich, stejně jako v ostatních lidech, žijí dva vlci, kteří mezi sebou bojují.

„Jeden z vlků způsobuje nemoci,“ vyprávěl šaman. „Živí se strachem, hněvem, žárlivostí, nenávistí, nedostatkem sebedůvěry. Druhý vlk udržuje zdraví. Živí se láskou, soucitem, pokorou, sebedůvěrou, štěstím a radostí.“

Vnuci poslouchali a vše si zapisovali. Po krátké pauze chtěl šaman pokračovat ve výuce, když tu se přihlásil jeden z vnuků: „Počkej, dědečku! Ještě jsi nám neprozradil, který z těch vlků vyhraje.“

Šaman odvětil: „Copak to není zřejmé? Vyhraje ten, kterého budeš krmit!“

Tento příběh mám velice rád.

Ilustruje jednu z nejdůležitějších životních moudrostí. A sice, že svůj osud máme ve vlastních rukou. I když všichni v sobě přechováváme oba tyto vlky, je na nás, kterého z nich se rozhodneme krmit. Naše zdraví, tělesné i duševní, závisí na tom, jaký vedeme život, jakým pocitům dáváme prostor a jaké pocity v sobě živíme. Příběh má v sobě ještě jedno poselství, a sice o jednotě všech věcí. Tělo nelze oddělit od duše. Když je naší duši dobře, protože krmíme „lepšího z vlků“, pak je výsledkem zdraví. Druhý vlk se nemůže prosadit. Šťastní lidé jsou jen málokdy nemocní.

Ke štěstí patří to, že vedeme takový život, který se k nám hodí a který odpovídá našim přáním. K tomu potřebujeme sebedůvěru vstoupit beze strachu na neznámou půdu. Sebedůvěru, že zvládneme udělat, co chceme udělat, i když to snad v první chvíli vypadá složitě. Šťastní lidé jsou smělí a riskují, zažívají pocit, že je v nich skrytý neomezený potenciál.

V nás všech dříme mnohem více, než si většina z nás myslí. V této knize vám chci ukázat, jak překročit své hranice tím, že budete krmit svého vlka štěstí a zdraví.

Udělejte konečně, co chcete udělat již dlouho. Přestaňte už oddalovat své sny. Nenechte se stále omezovat svými strachy či nízkou sebedůvěrou. Vezměte zdraví do svých rukou. Staňte se aktivními. Můžete, musíte jen chtít. Pojďte se mnou a já vám ukážu, jak na to.

Váš Jan Becker

Část I

1Autohypnóza – co to vlastně je? Pohádka o multitaskingu, denní trans a proč jste tvůrci své reality

Neexistuje žádná jiná skutečnost než ta, kterou máme v sobě.

Hermann Hesse

Pro začátek jsem si pro vás připravil jeden malý zázrak. Jste zvědaví? Potřebujete k němu jen stopky a nerušenou chvilku.

Sedněte si na židli nebo na stůl a uvolněte se. Zvedněte ruce a podívejte se na vnitřní stranu zápěstí. Na každém zápěstí vidíte několik horizontálních čar. Nyní přiložte horní čáry přesně na sebe – horní čáru z pravé ruky na horní čáru levé ruky – a sepněte tímto způsobem své ruce. Jako byste se chtěli modlit. Čáry samy o sobě nemají žádný větší význam, slouží jen pro orientaci, aby bylo možné minimálně ještě jednou přesně reprodukovat polohu rukou.

Nyní se na své ruce podívejte ze strany. Zaměřte pohled na oba prostředníčky. Jeden z nich je u většiny lidí kratší než druhý. Nám půjde o tento prst. S ním nyní zažijete něco úžasného, a to jen díky síle svých myšlenek. Máte-li oba prostředníčky stejně dlouhé, pak se rozhodněte pro jeden z nich. Bude to fungovat i tak.

Nyní obě ruce rozpojte. Ruku s kratším prostředníčkem položte na stehno nebo před sebe na stůl. Stopky nastavte na šedesát sekund a spusťte je. Nyní se dívejte na špičku vybraného prostředníčku. Soustřeďte se na ni. Vnímejte, jak se špička prstu dotýká látky vašich kalhot či desky stolu. Vnímejte teplotu vzduchu kolem špičky prstu. Soustřeďte se pouze na tuto část svého těla. Na špičku svého prstu. Představte si, že tento prst nyní roste, že se stále prodlužuje. Zavřete oči a představte si, že cítíte, jak tento prst roste. Je čím dál delší a delší. Pokračujte v tom, dokud se neozve pípnutí stopek. Nyní opět přiložte své ruce k sobě podle čar na zápěstí. Podívejte se z boku na své ruce.

Tak co? Vidíte to?

Hned poznáte, že se stalo něco šíleného: prostředníček se prodloužil! Stačila jen chvilka koncentrace a hypnotického soustředění a doslova jste přerostli sami sebe, byť jen dočasně.

Toto malé báječné cvičení ukazuje, jak bezprostředně reaguje naše tělo na naše myšlenky. Minimálně tehdy, když se koncentrujeme a nenecháme se rozptylovat něčím jiným. Na krátkou chvíli se dostáváme do stavu úplného transu. Tento experiment funguje pouze tehdy, když se nám podaří na chvíli zastavit víření našich myšlenek. Kdo při tomto cvičení myslí na umývání nádobí nebo na to, že si musí nechat vyměnit zimní pneumatiky na svém voze, sabotuje výsledek. Když chcete konečně dosáhnout toho, co jste vždycky chtěli, je schopnost koncentrace velice důležitá. Zcela bez ohledu na to, o co se jedná.

Denní trans a proč je multitasking nepřítelem hypnózy

Teď ale zpátky k našemu rostoucímu prstu: právě jste s bravurou zvládli první autohypnotické cvičení v této knize! Gratuluji! Přitom jste se pravděpodobně dostali na minutu do transu, a s viditelným efektem, aniž byste si to uvědomili.

Toto samozřejmě není první moment, ve kterém jste zažili trans. Trans je stav, který prostupuje náš běžný život. Jenom si vzpomeňte, jak se cítíte, když čtete napínavou knihu nebo koukáte na poutavý film a přitom zapomenete na svět kolem sebe – to je trans! Když soustředěně pracujete nebo se věnujete svému koníčku a po pár hodinách se podíváte na hodinky, udiveně konstatujete, kolik času uběhlo – i to je trans! Když se několik let věnujete bojovým sportům a jeden pohyb za druhým provádíte s jistotou náměsíčníka – pak je to trans! Když při volejbale, tenisu nebo fotbalu sledujete míč a instinktivně se postavíte na správné místo – to je opět trans! Když běžíte nebo se procházíte a najednou zjistíte, že se zcela pohybujete v rytmu pohybu, aniž byste přitom mysleli na něco jiného – trans. Když svému dítěti zpíváte ukolébavku nebo se při tanci plně ponoříte do rytmu hudby – to vše je trans! Je patrné, že při transu jde o soustředění. O koncentraci. A sice pouze na jednu věc – to je důležité! Často vzývaný multitasking, který prý ženy zvládají mnohem lépe než muži, je nepřítelem uvolněného transu. Opravdový multitasking ve skutečnosti nezvládne nikdo. Lidé, kteří to o sobě prohlašují, jen velice rychle přepínají mezi jednotlivými úkoly, čímž však matou sebe a svůj mozek. A nejen to: činnost, kterou dělají, dělají mnohem hůře. Potřebují například mnohem více času, aby se něco naučili, a později si na to mnohem hůře vzpomínají. O tom, jak můžete zvýšit svoji efektivitu při učení, si řekneme více v kapitole 16.1

Vaše energie následuje vaši pozornost — a otevírá srdce

Za prvé je důležité si uvědomit, že tam, kam nasměrujeme svou pozornost, tam proudí naše energie, tam je naše síla. Není to myšleno pouze obrazně, naopak to může mít naprosto bezprostřední účinky na naše tělo, jak jsme již mohli zažít při cvičení s rostoucím prstem. S touto myšlenkou si trochu pohrává i následující žertovný příklad, který můžete provést s kamarádem či kamarádkou nebo svým partnerem, resp. partnerkou.

Energetické ušní lalůčky a srdcová kotva

Váš partner by se měl pohodlně postavit a soustředit se na jeden bod na lalůčku svého pravého ucha. Dejte mu na to půl minuty až jednu minutu. Poté ho velmi lehce šťouchněte do levého ramene. Co se stane? Začne padat doprava, aniž byste do něho šťouchli nějak silně.

Nyní nechte svého partnera soustředit na střed jeho těla, ve výšce pupku. Opět mu dopřejte půl minuty až minutu klidu. Pak do něho šťouchněte, stejnou silou jako předtím. Co se stane? Bude stát mnohem stabilněji a již se nenechá tak snadno vyvést z rovnováhy.

Naše síla následuje naši pozornost. Když se soustředím na něco negativního, pak mě to výrazně oslabí – v tomto cvičení to je (v podstatě neutrální) lalůček ucha, který mě vyvede z rovnováhy. Jestliže ale upřu svoji pozornost na něco pozitivního, posílí mě to – v tomto případě to je střed těla, který obnoví moji rovnováhu.

A protože demonstrací faktu, že energie následuje pozornost, není nikdy dost, mám tu ještě jeden experiment. Toto cvičení můžete vyzkoušet, i když nemáte po ruce žádného partnera. Ideální je, když si v rámci přípravy sami zkusíte soustředit svoji energii nejprve na ušní lalůček a potom na pupek, abyste věděli, jak tok energie vnímáte.

Potom položte svoji pravou ruku doprostřed hrudníku. Špičky prstů při tom budou ukazovat doleva na srdce. Tím se dotknete srdcové čakry. Na to nyní zaměřte svoji pozornost. Zároveň myslete na osobu, která je vám blízká. Na osobu, kterou milujete a která miluje vás. Zavřete oči, aby vás nic nerozptylovalo Zjistíte, že se vaše srdcová čakra otevírá jako květina – zejména tehdy, když jste si předtím pod pojmem „srdcová čakra“ nedovedli nic představit. Ucítíte, jak veškerá láska, kterou cítíte k této osobě a kterou od této osoby dostáváte, naplňuje vaše srdce. Pocítíte, jak tato láska zahřívá vaši srdcovou čakru stále více a více. Nechte svoji pozornost několik minut zcela spočinout u tohoto nádherného pocitu. Když někdy v budoucnu položíte ruku na toto místo, opět pocítíte tuto lásku. Pohyb, kterým dáváte svoji ruku na srdce, se stal kotvou.

Koncentrace na jednu věc je centrálním bodem hypnotických stavů. Tak to viděl i jistý Dr. James Braid, jeden z předchůdců moderní hypnoterapie. James Braid byl tím, kdo v Anglii rozšířil pojem „hypnóza“, který je odvozený ze starořeckého slova pro „spánek“. Nebyl ale vynálezcem tohoto pojmu, jak se často tvrdí. Tím byl francouzský spisovatel Étienne Félix Solano d’Henin de Cuvillers. James Braid navíc později termín „hypnóza“ zavrhl, neboť nalezl mnohem příhodnější název – „monoideismus“. Toto slovo se skládá z řeckého „mono“, což znamená „jedno“, a samozřejmě z „ideje“. Opět tu tak máme soustředění se na jednu věc.

Mechanismus fungování hypnózy pregnantně popsal Benjamin Franklin, aniž by to chtěl

James Braid rozvinul svoji koncepci na základě takzvaného „mesmerismu“, jehož zakladatelem byl německý lékař Franz Anton Mesmer, působící ve Vídni na konci 18. století. Mesmer si přitom nebyl vědom toho, že je účinek jeho novátorské terapie založen právě na soustředění, které později popsal Braid. Mesmer vycházel z myšlenky vnitřního magnetismu a vitální energie, která tajemně protéká každou bytostí. Mesmer ji nazýval fluidum. Nemoc v jeho koncepci znamenala narušení rovnováhy v toku této energie. Rovnováha pak byla obnovována na sezeních spiritistické povahy s rituály spočívajícími v pokládání rukou, hlazení nebo ve využívání „magnetizované vody“. Jedním z jeho nejtvrdších kritiků byl Benjamin Franklin, který na konci 18. století působil v Paříži jako diplomat. A právě do Paříže Mesmer uprchl z Vídně před útoky svých kolegů. V roce 1784 nechal Franklin prohlásit mesmerismus za neúčinný. Zdůvodnil to takto: Pacienti reagovali pouze na domněnku, že existuje léčivá magnetická energie, a to naprosto bez ohledu na její údajnou existenci. Že tak v podstatě popsal hypnotický účinek sugesce, si byl Franklin vědom stejně málo jako Mesmer, kterého kritika pobouřila. Ten i nadále vycházel z předpokladu, že nepochybný úspěch jeho metody spočívá v magnetismu. Že hypnóza funguje, o tom dnes z medicínského hlediska již není pochyb.

Otevírání vnitřních dveří — jádro hypnózy a autohypnózy

Přejděme od hypnózy k autohypnóze, přičemž rozdíl mezi nimi není tak velký, jak si možná myslíte. Za otce autosugesce a tím i autohypnózy je považován francouzský lékárník Émile Coué (1857–1926). Od něho pochází známá sugestivní formule: „Den ode dne se mi daří lépe, v každém ohledu, stále lépe a lépe“. Coué jako jeden z prvních rovněž odhalil placebo efekt: S úžasem pozoroval, že se jeho zákazníci rychleji uzdravují, když jim v lékárně do nebe vychválil nějaký lék. Jakmile s tím přestal, lidé byli nemocní delší dobu.

Placebo efekt nastává často pod vlivem vnější autority – v tomto případě lékárníka Couéa. Takovou autoritu má často i lékař nebo léčitel. Může ji mít však i naše švagrová, pokud ji považujeme za člověka zběhlého ve zdravotních otázkách. Osoba subjektivně vnímaná jako autorita posiluje svým doporučením a svým důvěryhodným vystupováním víru uživatele léku v jeho účinek. Tato víra je tím, co rozhodující měrou přispívá k rychlému uzdravení, a to i tehdy, když se jedná o placebo bez chemicky měřitelného účinku. Pacienti se uzdraví takříkajíc svojí vírou v účinek léku – co přesně se při tom děje, si vysvětlíme později. Důležité je si na tomto místě uvědomit, že placebo efekt je výsledkem kombinace autohypnózy a cizí hypnózy, kdy sugesce přichází z vnějšku, od odborné autority. Ve finále totiž uživatel léku musí na sugesci „když si vezmeš tento lék, rychleji se uzdravíš“ nejenom přistoupit, on ji musí do sebe, do svého nevědomí i vpustit. To ale není vůbec snadné, nelze to udělat na povel. Jestliže některý z Couéových zákazníků choval k lékárníkovi hlubokou nedůvěru, pak se u něho placebo efekt dostavil jen obtížně.

Víra je realita budoucnosti

Důležitost otevírání vnitřních dveří platí pro každou formu hypnózy. Z této perspektivy se značně snižuje role externí sugerující osoby – například lékárníka – a každého hypnotizéra. Z tohoto pohledu je v podstatě každá hypnóza autohypnózou – dokonce i hypnóza v rámci vystoupení na jevišti. Tato skutečnost rovněž vysvětluje, proč zpravidla nelze nikoho zhypnotizovat proti jeho vůli, pokud se k tomu ovšem nepoužijí špinavé triky, které jsou pro seriózní hypnotizéry a hypnoterapeuty tabu. Tato skutečnost dále objasňuje, proč je možné některé lidi zhypnotizovat velmi dobře a proč vnější „autorita“, jako například hypnoterapeut, naopak prakticky nemůže zhypnotizovat silně skeptické lidi, ačkoli s autohypnózou nemají žádný problém. Sugesci přijmeme, jak jsme viděli výše, především tehdy, když přichází od člověka, v jehož úsudek máme plnou důvěru – ať již to je někdo třetí, nebo my sami.

Tato důvěra a z ní plynoucí víra v sugesci vyjádřenou v rámci této důvěry jsou nesmírně důležité!

Očekávání, že to, co jste si předsevzali, bude fungovat, je spolu se soustředěním tím nejdůležitějším prvkem autohypnózy.

Pokud totiž místo toho zaujmete postoj „uvidíme, co se stane“, pak to necháváte na náhodě. Když se vám ale podaří vypracovat si pevnou víru, že se stane to, co si přejete, nevědomě přebíráte vedení. Vaše tělo a vaše podvědomí2 se pak postarají, aby se stalo přesně to, co bylo vyřčeno v sugesci. Nejprve bezprostředně pocítíte, jak vaše tělo reaguje – například tím, že se uvolníte a zklidníte nebo že vám povyroste prst. Tělo tím dokazuje duchu: Co se tady řekne a udělá, je pravda – funguje to, podívej se!

Od majitele mozku k uživateli mozku: Vytváření skutečnosti

V tento okamžik nastupuje řetězová reakce, která zajistí, že účinek bude dlouhodobý. Když v takovém „aha“ momentu, jako byl ten s rostoucím prstem, použijeme dobře zformulovanou sugesci, přijme naše podvědomí tuto sugesci jako realitu. V budoucnu se naše vnímání a chování budou řídit tak, že budou korespondovat s touto realitou: to, co jsme si vsugerovali, se stane pravdou. Očekávání a pevná víra, že něco bude fungovat, tak hrají důležitou roli a jsou důvodem, že mi mnoho lidí, které dostanu ve své show na jeviště, následně napíše. Píší mi, že večer v mé show byl v jejich životě bodem obratu – obratem k lepšímu. Poslouchá se to jako zázrak: Najednou se jim podařilo, co předtím nikdy neklaplo. Najednou se jim zlepšil zdravotní stav. Najednou přestali být nesmělí. Najednou má jejich život zase cenu. Není to proto, že bych byl něco jako Ježíš, který pouhým dotykem způsobí zázrak. Ne, zázrak není ve mně, já jsem jen něco jako katalyzátor. Zázrak je ukryt v nás všech:

Jestliže na vlastní kůži zažijeme něco, co jsme dosud považovali za nemožné, uvolní to v nás ohromnou sílu. Získáme kontrolu nad svým životem. Vezmeme osud do svých rukou.

Nastoupíme takříkajíc do své kosmické lodi Enterprise a vydáme se poznávat světy, kam jsme se dosud nevydali. V přeneseném slova smyslu se z nás majitelů mozku stanou jeho uživatelé, neboť si uvědomíme, jak pomocí obrazu reality ve svých hlavách vytváříme realitu skutečnou.

Když se truhlář podívá na kmen stromu, umí si představit, že se z něho stane židle či stůl nebo loďka – je to hypnotický moment. A stejně tak jsme i my tvůrci svých životů. Náš život je formovatelný materiál, naše myšlenky jsou energie. My můžeme rozhodnout, co z nich uděláme. Svoji energii můžeme buď promrhat ve starostech, jalovém přemítání, duševním tlachání, nebo můžeme energii myšlenek využít jinak.

Přesně s tím vám chce pomoci tato kniha. Jak se všechny tyto postupy naučit a vědomě je používat, abyste z toho, o čem sníte, udělali skutečnost, pojednávají následující kapitoly. Připravte se na napínavou cestu!

1 Solano a kol.

2 Důležitá poznámka: V této knize používám hovorový termín „podvědomí“ pro to, čemu by se správně mělo říkat nevědomí.

2Zázrak běžného dne:
Jak hřejivé myšlenky opravdu zahřívají, jak během několika sekund sám sebe zhypnotizovat aco jste dnes získali

Ať už si myslíš, že to dokážeš, nebo že to nezvládneš, pokaždé máš pravdu.

Henry Ford

Vpředchozí kapitole jsme viděli, jak úžasnou změnu lze provést sprstem, kterému na krátkou chvíli věnujeme svoji plnou pozornost. Samozřejmě, že to lze racionálně vysvětlit (to ale nesnižuje úžasnost tohoto momentu). Tkáň se lépe prokrvuje, tělo se připravuje na nadcházející tělesnou akci. Naše tělo poslouchá mysl, která přikazuje: pozor, tělo, za moment udělám něco sprstem, připrav se na to! Viditelným výsledkem je vtomto případě zvětšený prst. Náš mozek řídí naše nervové impulzy. Tělo sleduje naše myšlenky, neboť ty jsou pro něj realita. Stím souvisí imomenty, kdy trenéři nutí sportovce, kteří kvůli zranění nemohou trénovat, aby vmyšlenkách trénovali dále– to nemá jen psychologický účinek. Ktomu si ale řekneme více později. Prozatím si to shrňme následovně:

Svoji mysl nemůžeme oddělit od těla, mysl atělo tvoří jeden celek. To, očem přemýšlíme, má VŽDY účinek ina naše tělo.

Cílem této kapitoly je otestovat si důsledky této fascinující skutečnosti ze všech úhlů. Na svém vlastním těle můžete sami zažít, že již velice jednoduchá cvičení asprávné myšlenky dokážou dělat malé divy. Berte to jako takové rozehřátí pro pozdější cvičení.

Rozehřátí je vhodné slovo ipro následující cvičení. Jak jsme si již ukázali při pokusu sprstem, dokážeme pomocí svých myšlenek řídit proudění krve do určitých částí svého těla, asice tím, že se soustředíme na určitý bod nebo část těla. Otrochu povyrostlý prst nenabízí zrovna mnoho praktických využití, ale my se nemusíme omezovat pouze na prst. Možná patříte kpočetné skupině lidí, které často sužují studené ruce nebo nohy. Až vám zase někdy bude zima, vyzkoušejte si následující cvičení. Budete zněho nadšení!

Tělo následuje naši představu

Následující text psaný kurzívou si nejprve několikrát pročtěte, abyste věděli, co máte dělat, až zavřete oči.

Text si rovněž můžete nahrát apak si ho přehrávat. Dávejte při nahrávání pozor, abyste mluvili pomalu, vrytmu zklidňujícího nádechu avýdechu. Při čtení si podrobně představujte, co se právě děje. Nechte si na promítnutí svých představ dostatečně dlouhou dobu– avelice pravděpodobně brzy pocítíte první účinek. Text si rovněž můžete nechat od někoho předčítat. Měla by to ale být osoba, které plně důvěřujete apřed kterou se nebudete stydět uvolnit se tak, až se vám například otevřou ústa.

Vtomto cvičení, jakož ive všech dalších, používám tykání, neboť sugesce podle mé zkušenosti na této úrovni funguje lépe. Už ale dost slov na úvod apojďme nato.

Hřejivé myšlenky

Pohodlně se posaď.

Nohy měj pevně na zemi, ruce na stehnech.

Opři se, zavři oči.

Nadechni se nosem avydechni pusou.

Při výdechu cítíš, jak veškeré napětí mizí.

Ještě jednou hluboký nádech nosem.

Výdech pusou, uvolni se.

Při dalším výdechu uvolni hlavu.

Při následujícím pak uvolni krk.

Uvolni horní polovinu svého těla.

Uvolni své nohy.

Uvolni svá chodidla až po špičky prstů. Uvolni celé své tělo. Nyní klesej hlouběji ahlouběji.

Hlouběji ahlouběji, do nádherného stavu absolutního uvolnění.

Hlouběji ahlouběji, cítíš se při tom příjemně, uvolněně.

Nyní se soustřeď na pocit ve svých rukou, které máš položené na stehnech.

Vnímej látku svého oblečení pod rukama.

Teplotu vzduchu okolo svých rukou.

Nyní se představ, že jsou tvoje ruce stále teplejší ateplejší.

Představ si hučící topení.

Svoje ruce přibližuješ ktopení.

Ruce jsou teplejší ateplejší.

Nyní si představ, že máš vsobě regulační ventil teploty, jako je na topení.

Pomalu otáčíš kolečkem ventilu, stále dál adál.

Tvé ruce jsou stále teplejší ateplejší. Stále teplejší ateplejší.

Nyní otoč kolečkem ještě dále.

Ruce držíš ještě blíže utopení.

Zatímco ty jsi stále uvolněnější, tvé ruce jsou stále teplejší ateplejší.

Když za chvíli otevřeš oči, budeš opět tady ateď, tvé ruce zůstanou teplé.

Předtím se ale ještě více ohřejí.

Stáváš se lehčí alehčí.

Tvoje ruce se stávají ještě teplejší, dvakrát tak teplé.

Stoupáš stále výš avýš.

Stále teplejší ateplejší.

Výš avýš.

Otevři oči!

Protáhni se!

(Solano)

Cítili jste to? Pokud vás spíš než ruce zebou nohy, dosaďte si místo rukou jednoduše slovo „nohy“. Sám toto cvičení využívám, když je venku zima ajá mám místo sněhulí jen polobotky atenké ponožky achlad nepříjemně proniká kůží bot. Pak dělám toto cvičení za chůze amoje nohy se skutečně rychle ohřejí.

Text se můžete, ale nemusíte naučit zpaměti slovo od slova. Jde hlavně oto, vytvořit si mentální sled obrazů. Tento postup sugesce může rovněž perfektně fungovat, když si všechno představíte jako krátký film– dokonce itehdy, když sotevřenýma očima upřenýma na led asníh čekáte na autobusové zastávce. Jestliže ale toto cvičení předtím několikrát absolvujete doma ve zcela uvolněné atmosféře, získáte podstatnou výhodu. Vaše tělo bude vědět, co má dělat při určitých mentálních obrazech. Vaše ruce nebo nohy se ohřejí mnohem rychleji.

Autohypnóza je učební proces: funguje tím lépe, čím častěji ji cvičíte.

Vzpomeňte si, jaké to je, když se učíte cizí jazyk. Také trvá nějakou dobu, než začnete plynně konverzovat– čím častěji cizí jazyk používáte, tím rychleji se dostanete do bodu, ve kterém vám to již jde.

Prohloubení účinku hypnózy pomocí skutečných zkušeností

Proces učení hypnotického zahřátí rukou můžete podpořit skutečným zahřátím rukou. Stačí jen přistoupit ktopení, krbu nebo jinému zdroji tepla. Nemáte-li nic takového kdispozici, zafunguje výborně išálek horkého čaje. Pomalu přibližujte ruce ke zdroji tepla, apřitom si říkejte: Moje ruce se teď stávají teplejší ateplejší. Teplejší ateplejší. Teplejší ateplejší. Samozřejmě cítíte, jak ruce reagují na teplotu zdroje tepla apřitom se logicky zahřívají. Tento proces několikrát zopakujte. Vaše podvědomí se naučí, že se ruce ohřejí, jakmile řeknete „teplejší ateplejší“. Slova „teplejší ateplejší“ se tímto způsobem stávají naučenou hypnotizující formulkou, na kterou bude vaše tělo vbudoucnu ihned reagovat ibez zdroje tepla. Tělo tak ví, co má dělat ajakého cíle má dosáhnout. Mechanismus propojení skutečných pozitivních zkušeností surčitými sugescemi nemusíte využít pouze ktomu, abyste si během okamžiku zahřáli ruce. Můžete ho využít ipro úplné jiné věci, okterých si řekneme více později.

Toto cvičení často používám iproti lehkým bolestem hlavy, například když jsem předchozí večer trochu víc pil. Zvýšeným prokrvováním rukou anohou se snižuje tlak vhlavě, který vzniká rozšířením cév vhlavě. Můj známý lékař si při bolestech hlavy vleze do vany shorkou vodou ana hlavu si dá pytlík sledem. To má přesně ten samý účinek: cévy vhlavě se stáhnout, zatímco cévy ve zbytku těla se rozšíří. Krev proudí zbušících spánků do těla. Ne všude má ale člověk přístup kvaně apytlíku sledem. Malé autohypnotické cvičení je tak podstatně praktičtější. Rovněž odstraní bolest, nebo ji alespoň výrazně zmírní.

Toto cvičení používám ipři bolestech vkrku. Nejprve si zahřeji ruce apak je přiložím ke krku jako šálu. Ruce díky sugesci nejsou jen pořádně zahřáté, nýbrž se jeví, jako by byly nabité léčivou energií. Kdo má zkušenosti sjaponskou alternativní medicínou reiki, pravděpodobně to potvrdí. Vní se vychází zpředpokladu, že přikládáním rukou lze rozproudit vitální energii. Komu to zní příliš ezotericky, toho jistě uklidní informace, že účinek léčebných metod založených na dotýkání uznává stále více lékařů. Například se zjistilo, že „terapie dotekem“, která je spřízněná smetodou pokládání rukou, dokáže výrazně zmírnit bolesti pacientů srakovinou po chemoterapii.

Se svýma zahřátýma aenergií nabitýma rukama byste se ale rozhodně nikdy neměli pokoušet léčit vážné nemoci. Jestliže ale vaše dítě trpí bolestí břicha kvůli nadýmání, můžete zkusit místo nahřátého polštářku střešňovými peckami přiložit na bolavé břicho své ruce energeticky nabité cvičením „teplejší ateplejší“. Můžete tím uvolnit střeva aodstranit nadýmání. Trvající azhoršující se bolesti– vbřiše či kdekoli jinde anejenom udětí– byste ale měli ihned bezpodmínečně konzultovat slékařem.3

Varianta tohoto cvičení výborně funguje ivhorkém létě, když se potřebujete zchladit. Jednoduše si představte, jak své ruce noříte do ledové vody. Místo představy ovládacího kolečka topení si představujte své ruce anohy ponořené do ledové vody. Skbelíkem ledové vody nebo jednoduše pod tekoucí studenou vodou můžete trénovat ipomocí skutečného ochlazení.

Podle tohoto vzoru si ostatně můžete (aměli byste si) upravit texty hypnotických cvičení (vtéto knize psané kurzívou) pro své vlastní potřeby.

Osvěžující nakopnutí

Pohodlně se posaď.

Nohy měj pevně na zemi, ruce na stehnech.

Opři se, zavři oči.

Nadechni se nosem avydechni pusou.

Při výdechu nech veškeré napětí zmizet.

Opět se nadechni nosem. Vydechni pusou, uvolni se.

Při dalším výdechu uvolni hlavu.

Potom uvolni krk.

Uvolni horní část svého těla.

Uvolni své nohy.

Uvolni svá chodidla až po špičky prstů.

Uvolni celé své tělo. Klesej hlouběji ahlouběji.

Hlouběji ahlouběji, do nádherného stavu absolutního uvolnění.

Hlouběji ahlouběji. Cítíš se při tom příjemně, uvolněně.

Nyní se soustřeď na pocit ve svých rukou.

Vnímej látku svého oblečení pod rukama.

Teplotu vzduchu okolo svých rukou.

Anyní se představ, jak se tvé ruce stále více ochlazují aochlazují.

Představ si krajinu pokrytou sněhem.

Vše je pokryto silnou vrstvou sněhu.

Cítíš příjemný chlad, který vychází ze sněhu.

Přímo před tebou je zamrzlé jezírko spořádnou vrstvou ledu.

Někdo kousek od břehu vysekal do ledu díru.

Jdi kní.

Poklekni aponoř své ruce do ledové vody.

Cítíš, jak nádherný chlad obklopuje tvé ruce.

Ponoř své ruce až po zápěstí.

Cítíš, jak se příjemný chlad pomalu šíří krví po tvém těle.

Ztvých rukou odtéká ochlazená krev do tvých paží.

Nyní ponoř své paže do ledové vody až po ramena.

Tvé paže aramena jsou příjemně ochlazená.

Přes šíji proudí chlad do tvých spánků.

Do tvého čela.

Ochlazuje se ti hlava.

Tvé myšlenky jsou opět jasnější.

Můžeš se nadechnout avydechnout.

Příjemný chlad se šíří celým tvým tělem.

To je ochlazenější aochlazenější.

Zatímco jsi stále uvolněnější, cítíš se čím dál svěžejší.

Když za chvíli otevřeš oči, budeš opět tady ateď, tvoje tělo bude nádherně osvěžené.

Předtím se ale tvá kůže ještě více ochladí.

Cítíš se svěžejší asvěžejší. Ochlazenější aochlazenější, dvakrát tak ochlazeně.

Stoupáš stále výš avýš.

Stále svěžejší asvěžejší.

Výš avýš.

Otevři oči!

Protáhni se!

Zázračná tajná zbraň: Dělat, jako by

Několikrát jsme tedy již působivě zažili, jak naše představy dokážou ovlivnit tělo. Funguje to ale perfektně iopačným směrem: Tím, že naším tělem vědomě provádíme jisté úkony asociované surčitými pocity, můžeme vyslat svému podvědomí nonverbální poselství. Stejně jako při sugesci tak ovlivníme své myšlenky, nálady acelkové rozpoložení.

Vrámci neurolingvistického programování existuje technika takzvaného metamodelování, které bychom mohli říkat „dělání jako by“. Člověk přitom jednoduše předstírá, že je tím, čím by rád byl. Na první pohled to možná nepůsobí jako postup slibující úspěch, výsledek je přesto zajímavý: Tím, že děláme, jako bychom byli tím, čím chceme být, se skutečně stáváme tím, čím chceme být. Mnozí kreativních lidé (herci, komici, různí umělci) si na začátku své kariéry vyhledají vzor, který pak horlivě napodobují. Před očima tak mají jasný cíl avelkou motivaci.

Cíl amotivace jsou pro každého, kdo chce ve svém životě něco změnit, nadmíru důležité ingredience.

Studiem kariéry svých vzorů se učí, jaké kroky musí podniknout, aby se dostali tam, kam to dotáhl jejich vzor. Vypracují si proto podrobný plán. Vkonkrétních situacích si představují, co by udělal jejich vzor, amají tak dobrou orientaci. Tímto napodobováním se kousek po kousku stávají čím dál zběhlejší azkušenější. Když potom dosáhnou vysoké úrovně dovednosti, mohou začít svým činům dávat vlastní rukopis, aodpoutávat se tak od svého vzoru, aby se sami stali vzorem pro druhé.

Na principu „dělat, jako by“ funguje také herecký postup podle Leea Strasberga. Herci se intenzivně ztotožní sfiktivní postavou. Zatímco provádějí uvolňovací cvičení, cíleně si vizualizují určité aspekty fiktivní postavy. Příprava na natáčení se tak mění ve vysoce účinnou hypnotickou autosugesci. Hraní je pak velice realistické. Autosugesce se ale nezastaví přes soukromým životem herce, funguje 24 hodin denně. Proto má mnoho herců po skončení natáčení nebo šňůry představení zprvu problémy vrátit se ke svému starému já– tak moc se přeměnili ve své fiktivní alter ego.

Princip „dělat, jako by“ funguje ale ivjiných situacích. Byli jste už někdy na televizním natáčení nějaké talk show? Než se rozjede vlastní natáčení, objeví se ve studiu často takzvaní „roztleskávači“– osoby, které mají publikum rozehřát arozpumpovat. Ti se postaví před publikum acvičí sdiváky nadšený potlesk, povykování adupání nohama. Zkrátka trénují snimi nadšení. Kdo někdy něco takového zažil, cítí se zprvu nepřirozeně, skoro jako podvodník: člověk má být nadšený zněčeho, co ještě vůbec nenastalo. Když se tomu však poddáte, dojde ke změně. Najednou se cítíte nejenom mnohem uvolněnější, ale skutečně inadšený. Adobrá nálada ve studiu je zcela reálná. Jakmile účinkující vstoupí do studia, přenese se nadšení ina diváky doma utelevizorů. Přeskočí jiskra. Fascinující, že?

Nechal jsem se tím inspirovat. Při svých seminářích oautohypnóze vystupuji na začátku jako svůj vlastní roztleskávač. Snažím se přivést lidi ktomu, aby se odvázali, aplaudovali, dupali apovykovali. Je to naprosto báječná věc, neboť nejenom že se tím vytvoří dobrá nálada, nýbrž přivedete lidi ktomu, že se otevřou. Potom jim přijde nejen snazší představit se několika slovy ostatním účastníkům semináře, ale jsou iotevřenější tomu, co je na svém semináři mohu naučit. Protože mám vsemináři pouze omezený čas, připravuji si tím půdu pro to, aby si všichni účastníci, iti nejplašší, odnesli něco domů, aby se obohatil jejich život.

Účinek tohoto cvičení si vyzkoušet můžete, ikdyž žádný seminář nevedete. Například na příští party. Tímto způsobem dostanete náladu na party na tu správnou „provozní teplotu“– ato bez kapky alkoholu!

Nejlepší okamžitá hypnóza na světě

Připadá vám trochu přehnané, rozpumpovávat takto sám sebe vmalém pokoji? Přesto to vyzkoušejte. Zatleskejte si za všechny drobné věci, které se vám dnes podařily. Poklepejte si na rameno. Pochvalte se: „To jsi udělal/udělala perfektně.“ Uvidíte, jak se vám zvýší sebedůvěra azlepší nálada. Potlesk ale není jediný trik, jak si zlepšit skleslou náladu.

Všichni známe dny, kde se cítíme totálně deprimovaní anejraději bychom nikoho neviděli. Potom se ozve zvonek udveří apřed námi stojí starý kamarád. Co uděláme? Řekneme: „Ahoj, pojď dál. Chceš čaj?“ Po dobu, co je náš kamarád unás, děláme, jako by nás nic netrápilo. Přirozeně, nechceme být přece za mrzouta. Zajímavé na tom je, že vdané chvíli se opravdu cítíme dobře. Když návštěva zase odejde, mohli bychom znovu zalézt do své depresivní nory. Co se však stane? Vůbec se nevrátíme ke skleslé náladě, protože jsme mezitím zapomněli, že jsme ji měli.

Tento účinek postupu „dělat, jako by“ můžeme vědomě využít ktomu, abychom svůj život udělali ihned lepším. Doslova zázračnou zbraní je například úsměv. Sami si vyzkoušejte následující cvičení, nejlépe tehdy, když vám není ani trochu do smíchu.

Zvedněte koutky úst nahoru. Ne příliš nesměle, měli byste přitom cítit aktivitu svalů ve tváři aokolo očí– zkrátka tak, jako byste se právě doopravdy smáli. Držte tento úsměv dvě minuty. Zprvu se člověk cítí trochu jako jakýsi podivný obličejový gymnasta, brzy ale zjistíte, že se stalo něco úžasného: vaše nálada se každou sekundu zlepšuje.

Úsměv je zřejmě nejjednodušší autohypnóza vůbec, neboť toto cvičení zvládne bez námahy asokamžitým účinkem každý. Když svým klientům ukážu tento trik na dobrou náladu vpraxi, pozoruji skutečné divy. Vědomý úsměv patří kmaličkostem, je to takový duševní bonbónek, který může podstatně zlepšit kvalitu našeho života apo kterém můžeme kdykoli sáhnout. Není to úžasné? Tímto vědomě aplikovaným malým trikem můžeme své tělo uvolnit adostat do pohody.

Jak vypadáte, tak se cítíte: Úžasný účinek mimiky

Vpřípadě úsměvu má tento efekt dokonce název, asice obličejová zpětná vazba (facial feedback). Tak se říká smyčce, ve které se obličejová mimika amozková aktivita vzájemně ovlivňují.

Jak je to možné? Úplně jednoduše: Ošálíme svůj mozek– atím isvé podvědomí. Nahoru zvednutý koutek úst vysílá poselství: Hej, je tady důvod kradosti! Aco udělá mozek? Ne, nyní nepřemýšlí „logicky“ anepátrá pedantsky po (neexistujícím) důvodu ke smíchu, aby dospěl kzávěru: smůla, tady není vůbec nic, proč se radovat. Místo toho se chová trochu jako někdo, kdo zaspal pointu vtipu, atak se pro jistotu směje taky, ikdyž vůbec neví čemu. Úsměv je pro mozek signálem kradosti. Mozek následně uvede do chodu všechny automatické procesy, které se vsouvislosti stímto signálem během svého života naučil. Jinak řečeno: Protože se normálně většinou smějeme tehdy, když je něco ksmíchu, vyvolají se všechny dosavadní usměvavé momenty našeho života. Výsledkem toho je intenzivní vzpomínka na okamžiky dobré nálady, která automaticky vede kuvolňování hormonů, jež zvyšují naši euforii. Mozek například sníží krevní tlak aprodukci stresových hormonů. Avšichni, kteří nás potkávají usměvavé, ztoho profitují. Britští vědci pomocí elektromagnetického skenu mozku azařízení pro měření srdečního tepu zjistili, že pohled na úsměv může vyvolat stejný pocit štěstí, jako kdybyste vruce drželi 22 000 eur vhotovosti.

Napodobování zajišťují takzvané zrcadlové neurony, které jsou například odpovědné iza to, že musíme spontánně zívat acítíme se náhle strašně unavení, když vidíme zívat někoho jiného. Stejně tak vnás vyvolá úsměv, když potkáme někoho súsměvem nartech.

Kouzlo písmenka „i“

Blahopřejeme, vyhráli jste!

Magnetické prsty

Dej chodidla pevně na zem.

Zavři oči.

(Sugesce)