Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Mgr. Monika Stehlíková, MBA

Život s vysokou inteligencí
Průvodce pro nadané dospělé a nadané děti

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax:+420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 6419. publikaci

Odpovědná redaktorka Mgr. Dagmar Pilařová
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Návrh a zpracování obálky Vojtěch Wagner
ePub Eva Hradiláková
Počet stran 176
První vydání, Praha 2016
Vytiskla Tiskárna v Ráji, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2016

ISBN 978-80-271-9506-0 (ePub)
ISBN 978-80-271-9505-3 (pdf)
ISBN 978-80-271-0101-6 (print)

Pro Natálku

O AUTORCE

Mgr. Monika Stehlíková, MBA

Monika Stehlíková je lektorka a terapeutka. Pořádá kurzy mindfulness – všímavosti pro veřejnost, ve školách i ve firmách. Její kurz určený pro učitele s názvem „Rozvoj pozornosti a všímavosti žáků“ byl akreditován MŠMT ČR. Ve všímavosti se vyškolila v Paříži pod vedením dr. Ch. Andrého, psychiatra a psychoterapeuta, který je jedním z hlavních průkopníků a propagátorů této vědecky ověřené metody ve Francii. S nadanými jedinci pracuje individuálně na bázi pozitivní psychologie a Terapie přijetí a odevzdání ACT, ve které se vyškolila na Institutu pro kontextuální psychologii v Québecu. Monika Stehlíková se ve své práci také hodně věnuje dětem a dospívajícím, a to v rámci workshopů a kroužků Sociálního a emočního učení a všímavosti. S nadanými dětmi pracuje individuálně formou koučinku nebo terapie. Autorka je také mentorkou a příležitostně publikuje a přednáší.

Původně vystudovala bohemistiku, francouzštinu, pedagogiku a pedagogickou psychologii na Pedagogické fakultě UK a postgraduálně Řízení podniku na IFTG/IAE při Univerzitě Jean Moulin III. v Lyonu. Pracovala ve školství a ve firemním prostředí. Posléze se zaměřila na studium mindfulness a psychoterapie ACT a především na téma nadaných a nadání. S tématem nadaných jedinců, osobnostním rozvojem a meditací má dnes dvacetiletou osobní zkušenost.

Více informací se dozvíte na www.monikastehlikova.cz nebo na www.facebook.com/mindfulness.monika.stehlikova.

Moniku Stehlíkovou můžete kontaktovat pomocí stehlikova.monika@seznam.cz.

PODĚKOVÁNÍ

Nejdříve bych chtěla poděkovat svému muži Ondřejovi za to, že mě vždy podporoval v tom, abych dělala, co mě baví a naplňuje. A také za to, že mi věřil, že knížku dopíšu, a to i v těch těžkých chvílích, kdy jsem říkala, že to nemá cenu, že píšu jen nesmysly, které nebudou nikomu k užitku.

Velice si vážím odborné podpory, kterou mi poskytl doc. RNDr. Omar Šerý, Ph.D., a mnohokrát mu za ni děkuji. Stejně tak patří moje poděkování MUDr. Jiřině Slezákové za její pozitivní zpětné vazby během psaní, které mi dodávaly chuť pokračovat dál.

A nemohu na tomto místě nepoděkovat francouzskému psychiatrovi a psychoterapeutovi Christophovi Andrému a francouzským psycholožkám Jeanne Siaud-Facchin a Monique de Kermadec, kteří mi v průběhu let osobně zprostředkovali přístup k tomuto krásnému tématu nadaných lidí a tématům s ním souvisejícím, která mě tolik fascinují.

A děkuji i všem svým českým i francouzským klientům – dětem i dospělým – a členům skupin nadaných lidí, kteří mi umožnili svými životními příběhy a přínosnými diskusemi proniknout hlouběji do tématu a s jejichž kazuistikami se můžete na stránkách této knížky blíže seznámit.

Jsem velmi vděčná paní šéfredaktorce Kateřině Ščudlíkové za projevenou důvěru a podporu při práci na této knize. Obdivuji její profesionalitu a veskrze lidský přístup.

Z OHLASŮ

„Kniha je moc vydařená a věřím, že mnoha nadaným lidem pomůže nalézt se a pochopit sebe sama. Opravdu myslím, že se v ní někteří lidé najdou a pomůže jim v životě…“

doc. RNDr. Omar Šerý, Ph.D., Masarykova univerzita v Brně

„Chci ti moc poděkovat za výstižné zpracování tématu. Nacházím se tam… Ano, je to o mých pocitech, které mám od útlého dětství – snad od dob mateřské školy. Strašně dlouho jsem žila s tím, že jsem ‚divná‘, a úplně jsem se toho nezbavila dodnes. Kazuistika, kterou uvádíš, ta je o mně, jen s malými obměnami – nebylo mi 10 let, ale 7…“

MUDr. Jiřina Slezáková, Ústí nad Orlicí

„Úplně výborně jsi vystihla náš osobní příběh a mého syna! Jako přes kopírák – se vším všudy! A já z mateřské zkušenosti dodávám, že to mělo i dramatické důsledky v rodině – v její harmonii, klidu, pohodě, spokojenosti. Byli jsme tlačeni do užívání léků, psychiatricko-diagnostických pobytů, fakt hrůza, když si uvědomím, jaký může mít okolí vliv z důvodu nepochopení, nevstřícnosti, z nedostatku empatie, bez snahy pomoci. Naštěstí vše dobře dopadlo, tak jak je zmíněno i v tvém příběhu o Vincentovi – syn je se mnou na domácím vzdělávání a já se snažím díky nadačnímu fondu QIIDO vést učitele v cestě podpory těchto ‚jinak myslících‘ dětí. Moc ti děkuji, že na nás myslíš!“

Miriam Janýšková, zakladatelka a ředitelka nadačního fondu Qiido

„Když jsem si přečetl váš příběh o Vincentovi, jako bych četl o svém vlastním životě, s výjimkou toho o rodičích a domácím vzdělávání, jinak je to přesné. Je to tak dojemné, skoro k pláči.“

Jean Cérien, Francie

„Mám syna, který patří k nadaným, neboť když jsem četla úryvky z vaší knihy, jako bych četla o svém synovi. Bude mu 19 let. Velmi si uvědomuje svou izolovanost ve škole. Cítí se osaměle a prožívá úzkosti až deprese, neví, kam patří. Jeho kamarád – jediný – mu nedávno řekl, že ho vlastně nikdo nemá moc rád. Je mi ho moc líto, ale nevím, jak mu pomoci. Je moc smutné, že nadané děti musí prožívat takové věci, jejich dar se pak dá nazvat danajským.“

Hana Hoberlová, Brno

„Nádherné, osvětlující, ulevující… Těším se, až kniha vyjde!“

Lenka Horáčková, Zlín

„Moniko, vy bydlíte s námi doma? To, co popisujete, je úplně přesné. Jednu takovou nadanou slečnu bych měla v zásobě, včera jsme od vozu… přes kola… přešli na Velký vůz… Malý vůz… Polárku. ‚A mami, jak je to daleko? Mléčná dráha je mléčná? Kolik má Malý vůz hvězd v oji a kolikátá je Polárka?‘ – ‚Už spinkej… psst.‘“

Alena Patrovská, Praha

PŘEDMLUVA

Už i v češtině existuje několik publikací o nadaných dětech, ale kniha o nadaných dospělých, která by byla určena široké veřejnosti, není snad žádná! A rozhodně ani jedna, která by se zaměřovala na osobnostní aspekty života s nadáním, která by kromě popisu nadání přinášela i konkrétní tipy, jak rozvíjet osobnost nadaných dospělých a jak s touto psychologickou charakteristikou spokojeně žít. A to je ambicí právě této knihy.

K napsání knihy o nadaných lidech mě přiměla především vlastní zkušenost. A pocit nutnosti věnovat jim několik desítek stránek. Když totiž jste takovým člověkem a nevíte to, protože jste se o tom nedoslechli nebo si o tom nepřečetli, s velkou pravděpodobností v životě zažíváte hodně zbytečných problémů a nedorozumění. A naopak od řady lidí vím, že ve chvíli, kdy pro sebe poznali, že jsou nadanými lidmi, a dovtípili se, co to přesně říká o jejich osobnosti a co to znamená v jejich životě, najednou jako by pochopili – nejen sebe, ale i ostatní. A to nemluvím o tom, že hodně lidí už při pouhém poznání toho, kým ve skutečnosti jsou, prožijí skutečnou proměnu, nové nastartování, nové nasměrování. A navíc toto poznání jako by proměnilo i jejich vnímání různých situací v minulosti a přineslo jim zpětné pochopení. A obrovskou úlevu. A protože ve svém okolí mám dost takových lidí a vidím, jak se trápí, jak bojují, stali se pro mě nakonec motivací pro napsání knihy.

Mým cílem není vytvořit elitní skupinu nadprůměrně inteligentních, kteří si budou moci připadat lepší než ti ostatní. Nechci v nadaných lidech vytvořit pocit nadřazenosti a výjimečnosti. Jediné, co si přeji, je, aby dokázali projevit svůj potenciál a naučili se spokojeně žít se svou odlišností. Proto s nimi chci prostřednictvím tohoto textu sdílet to, co jsem v práci s nadanými lidmi – dětmi i dospělými – poznala, a předat jim svůj pohled na nadané jedince a jejich život i to, v čem jsem se inspirovala z rozličných, převážně frankofonních zdrojů. A nepřistoupila jsem k tomuto úkolu dříve než po několika letech čerpání zkušeností, intenzivního studia a promýšlení širších souvislostí.

Další důležitou motivací je snaha vysvětlit a odstranit stereotypy a nepochopení, se kterými se tito lidé ve společnosti setkávají. Doplnit chybějící. Více méně všichni už dnes ve společnosti projevují pochopení pro lidi s nízkým intelektem či mentálním postižením, společnost s nimi soucítí a snaží se je podporovat – a to je výborná informace o úrovni naší společnosti. Kdybychom šli do minulosti, zjistili bychom, že takový přístup dříve nebyl vůbec samozřejmý. Doposud ale do určité míry chybí povědomí o lidech, kteří se nacházejí na opačné straně Gaussovy křivky rozložení inteligence v populaci: o lidech s vysokou inteligencí. A právě to chce tato publikace napravit. Chybí povědomí o tom, jakými osobnostními rysy se vyznačují, jak fungují a jednají, s jakými problémy se potýkají a co musí sami překonat a udělat pro to, aby byli šťastní. Věřím, že i oni postupně najdou skutečné pochopení a nic nebude bránit jejich spokojenosti, úspěchu a seberealizaci.

ZDRAVÍM VÁS, NADANÍ!

… protože jste citliví v necitlivém světě, nemáte žádnou jistotu ve světě vystavěném z jistot.

… protože cítíte druhé, jako byste to byli vy sami.

… protože vnímáte úzkost světa, jeho malost bez konce a nadutost.

… protože si odmítáte umýt ruce od špíny tohoto světa, protože se bojíte, abyste se nenechali uvěznit v omezeních světa, protože máte strach z absurdity existence.

… pro vaši subtilnost neříkat druhým, co v nich vidíte.

… pro těžkost, se kterou zvládáte praktické věci, a pro vaši praktičnost ovládat neznámé.

… protože jste transcendentálně realističtí, ale nerealističtí v každodennosti.

… pro váš smysl pro výlučnost a strach, že ztratíte blízké přátele, pro vaši tvořivost a vaši schopnost vzletu a nadšení.

… pro vaši nepřizpůsobivost „tomu, co je“, a vaši schopnost přizpůsobit se „tomu, co by mělo být“, pro všechny vaše nevyužívané schopnosti.

… pro opožděné uznání skutečné hodnoty vaší velikosti, která nedovolí uznat velikost těch, kteří přijdou po vás.

… protože se cítíte poníženě, přestože se snažíte neponížit druhé.

… protože vaše obrovská vnitřní síla je vždy sražena k zemi brutálním násilím; a pro to všechno, co jste schopni uhodnout, pro to všechno, co tajíte, i pro to, co je ve vás nekonečné.

… pro samotu a zvláštnost vašich životů.

Buďte pozdraveni!

Kazimierz Dabrowski1

1 Polský psychiatr, autor teorie pozitivního rozpadu; z francouzštiny přeložila Monika Stehlíková

ÚVOD

Tato kniha je napsaná především pro vás, nadané a citlivé lidi, kteří si někdy připadáte, že sem nepatříte, nechápete druhé lidi, jejich motivaci ani jejich způsob myšlení a oni nechápou vás. Má snahu podpořit vás v tom, abyste objevili a hlavně přijali svoji jedinečnost a dokázali žít naplňující a spokojený život, třeba i navzdory. Kniha je psána poměrně zhuštěným stylem, což doufám spíš uvítáte, je mi jasné, že dlouhé věty, kde není žádná nosná informace, prostě nejsou pro vás a začaly by vás brzy nudit. Věřím, že text je nabitý informacemi, které pro vás mohou být přínosné a inspirativní. Přeji vám mnoho radosti, tvůrčích sil a nadšení i odvahy žít život podle sebe.

KDO JE NADANÝ?

Lidé nadaní, vysoce inteligentní, nebo s vysokým potenciálem?

O kom vlastně bude řeč? O nadaných, vysoce inteligentních lidech, nebo lidech s vysokým potenciálem? Ať tak, či onak, názvy nejsou v žádném případě to nejdůležitější, přesto je dobré se na pojmosloví blíže podívat. V české terminologii se pro osoby s vysokou inteligencí – z nedostatku vhodnějšího pojmu – používá označení nadaní lidé (nadané děti, nadaní dospělí). Tento pojem není nejšťastnější z toho důvodu, že může sugerovat pocit, že ostatní lidé, kteří do skupiny nadaných nepatří, nedisponují žádným nadáním. A také proto, že si pod tímto pojmem představíme člověka, který má nějaký konkrétní talent, například pro hru na klavír nebo nadání pro umělecké řemeslo. To je určitě pravda, přesto charakteristikou nadaných lidí není pouze jejich specifické nadání nebo nadprůměrné schopnosti v určitých oblastech, nýbrž rysy jejich osobnosti a jejich neurologické fungování.

Obdobně je tomu v cizojazyčné odborné literatuře – v angličtině gifted people znamená lidé s darem, nadaní. V odborné frankofonní literatuře existují pro pojmenování této skupiny lidí výrazy hned tři. Nejdéle užívaným je výraz surdoués, který označuje velmi nadané jedince, jejichž IQ je vyšší než 130 a kteří se zároveň vyznačují vysokou citlivostí a odlišným způsobem myšlení. To znamená, že ne všichni lidé s IQ nad 130 patří do této skupiny, protože jim chybí právě ona citlivost a odlišný způsob fungování jejich myšlení a psychických funkcí. Protože výraz surdoués původně označoval všechny lidi, kteří měli IQ vyšší než 130 a nebyli třeba vysoce citliví, vznikla potřeba nového pojmenování, jež by zahrnovalo jen lidi s vysokou inteligencí a zároveň s vysokou citlivostí a odlišností fungování psychických funkcí. Vznikl tak výraz lidé s vysokým potenciálem (haut potentiel), který se ujal především v Belgii, a také výraz lidé s vysokou mentální eficiencí (surefficients mentaux), jenž má zase kořeny ve Francii. Oba výrazy primárně zdůrazňovaly aspekt vysoké citlivosti těchto jedinců.

Postupně ruku v ruce s procesem zpochybňování klasického IQ došlo ke klinickým zjištěním, že někteří lidé s vysokým potenciálem nebo lidé s vysokou mentální eficiencí nemají IQ vyšší než 130. A tak nakonec zůstaly v platnosti všechny tři termíny, jež označují stejnou skupinu lidí, přičemž odborná veřejnost v zahraničí se v nedávné době přiklonila ke společnému užívání pojmu lidé s vysokým potenciálem, který jí pro označení této skupiny osob připadá vhodnější. Je to termín, který nejlépe vystihuje vysokou mentální aktivitu nebo výkonnost (vysokou mentální eficienci) těchto jedinců, tento termín se však v české terminologii (zatím) neujal. I v našem prostředí by však byl výraz lidé s vysokým potenciálem pro označení skupiny osob s odlišným nastavením psychických funkcí vhodnější. I zde totiž dochází k nejasnostem, neboť slovo nadaný se používá i pro lidi s čistě vyšším intelektem bez toho, aby jejich způsob myšlení byl i kvalitativně jiný. Pro užívání pojmu lidé s vysokým potenciálem je hned několik důvodů.

Abyste mohli být zařazeni do této skupiny lidí, nepotřebujete mít striktně IQ vyšší než 130, samozřejmě platí, že máte vysokou inteligenci (IQ zhruba od 125 výše), ale především je zde kritériem odlišné neurologické fungování jak po stránce fyziologické, tak emocionální a intelektové, tudíž odlišné fungování vašeho myšlení a vaší psychiky. Mohlo by tak totiž dojít k omylům se špatnými konci jako v případě devatenáctiletého Jakuba z Brna, o kterém píše jeho maminka:

„Četla jsem všechny vaše články v rubrice Nadané děti a dospělí. Jako bych četla o svém synovi. V Mense to syn zkoušel, ale testy pro přijetí jsou zaměřeny na logiku a matematickou inteligenci. Synovi chyběly snad dva body, aby se do Mensy dostal. Byl velmi zklamaný. Další test se může opakovat za dva roky. Čím dál více si uvědomuje svou izolovanost a sociální nezařazenost a je z toho nešťastný. Nevím, jak mu pomoci. Z toho pak pramení i jeho další problémy.“

Není totiž primárním cílem vytvořit „škatulky“, ale správně pojmenovat skutečnost proto, aby se těmto lidem mohlo dostat adekvátního přístupu a péče, pokud ji potřebují – ať už je to ve škole u dětí, v zaměstnání, či v soukromém životě.

Ve frankofonní oblasti se pro terminologickou jasnost rozšířil také neodborný název „zebra“, aby se pojmenování oprostilo od všech konotací a zavádějících významů. Tento název, který zavedla francouzská psycholožka Jeanne Siaud-Facchin, se ujal a lidé s vysokým potenciálem jej používají v neformální komunikaci mezi sebou i na sociálních sítích, a to i v různých zdrobnělých variantách. Slovo zebra krásně vystihuje některé rysy těchto lidí, zejména jejich jedinečnost – neexistují totiž dvě zebry, jež by měly stejné pruhy, je to zvíře, které se člověku nepodařilo domestikovat, které se odlišuje od ostatních a které zároveň používá své pruhy, aby se před ostatními dokázalo skrýt, pokud to potřebuje.

Lidé s vysokým potenciálem jsou lidé vyznačující se výrazně vysokou inteligencí, mnoha nadprůměrnými schopnostmi a kvalitativní odlišností myšlení a fungování mozku, které se projevuje rozdílným prožíváním, vnímáním, chápáním a chováním.

Množství těchto osob v populaci se pohybuje mezi 2–5 %, což je dáno právě tím, že neexistuje ostrá dělicí čára mezi běžnými lidmi a lidmi s vysokým potenciálem. A rovněž tím, že o mnohých z nich, hlavně pokud nemají žádné problémy, se psychologové ani nedozvědí.

Pro účely naší knížky se však budeme držet pojmu, který je v české terminologii zavedený, a budeme tuto skupinu lidí označovat jako nadané lidi – i s vědomím nedokonalosti a s vědomím, že nejde primárně o pojmy, ale o pochopení těchto jedinců, toho, jak myslí, cítí a jak se chovají. Máme prostor celé knihy na to, abychom je blíže poznali a porozuměli jim.

Nadaní lidé mají výrazně vysokou inteligenci a jejich inteligence je kvalitativně jiná než u ostatní populace. S tím souvisí jejich atypický způsob myšlení, vnímání, cítění i chování. Těchto lidí je zhruba 2–5 %. Patří mezi ně děti i dospělí. Mají výrazný potenciál v jedné nebo více oblastech.

Vzhledem ke své odlišnosti se určité procento z nich setkává se závažnými problémy, které mohou být dokonce až na hraně psychopatologie. Pokud si sami nejsou vědomi, že vykazují charakteristiky nadaných jedinců, mohou trpět nepochopením, odsuzováním a sociální izolovaností.

Předsudky mají tuhý život

„Ti, kteří si myslí, že inteligence je výsadou, jí nejspíš nemají dost, aby si uvědomili, že je to především prokletí.“

Martin Page

Ve společnosti stále přetrvávají zažité stereotypy o nadaných lidech. A protože se společnost rozvíjí a posouvá tím, že své předsudky postupně odstraňuje, určitě udělá další výrazný krok kupředu, až detailněji pochopí, jací opravdu jsou nadaní lidé, a překoná stereotypy o nich.

Mezi časté předpojatosti o nadaných patří:

•Nadaní lidé nosí velké brýle a vynikají ve vědě a v matematice.

Pojem nadaní jedinci nemá nic společného s malými Einsteiny, nejsou to žádné chodící encyklopedie, které jsou neustále ponořené do studia a vynikají především v matematice a přírodních vědách. Nebývají to většinou ti skvělí, obdivovaní a úspěšní lidé. Často mají problémy ve škole a v zaměstnání.

•Nadaní lidé jsou výjimeční.

Nadaní lidé jsou především jiní. A jedineční. Stejně jako každý člověk je jedinečný. Jejich nadání a inteligence nejsou procházkou růžovou zahradou, na rozdíl od častého stereotypu, který přetrvává, a sice že být inteligentní je výhra (nikdo totiž neřekne: „Je to milý člověk, ale je chudák inteligentní.“) a automaticky znamená být v životě úspěšný. Mnozí z nich by – bohužel chybně – byli ochotni svoje nadání zahodit výměnou za to, být „normální“, být jako ostatní a „zapadnout“.

•Nadaní lidé jsou šťastní.

To může, ale nemusí být pravda. Dnes víme, že zhruba třetina z nich skutečně trpí. Setkávají se s nepochopením a narážkami na svou odlišnost. Často si s nadáním nevědí rady, připadají si odlišní a odcizení od zbytku společnosti. Stejně tak často nevědí, co dělat se svou vysokou citlivostí, která je jim na překážku. Vysoká inteligence je u nich totiž neoddělitelná od vysoké citlivosti, vnímavosti a zranitelnosti, se kterými může být život velmi náročný. Je to život ve stavu nepřetržité pohotovosti a reaktivnosti, což je zdrojem velké úzkosti.

•Nadaní lidé umějí všechno vyřešit.

Nadaní lidé skutečně mají schopnost rychlého myšlení a výborně jim to myslí, což je může přivést k originálnímu řešení problému. Neznamená to ale, že mají „patent“ na rozum a že musí všechno vyřešit – i za druhé. Často mají problémy ve vztahové oblasti a v komunikaci, které dokážou vyřešit jen stěží.

•Nadaní lidé jsou oblíbení a mají mnoho přátel.

Někteří jsou oblíbení a obdivovaní, to ale ještě neznamená, že je to předurčuje k tomu, že budou mít hodně přátel. Často totiž vzbuzují ve druhých lidech závist a zášť, a to často ještě předtím, než se stihnou projevit a promluvit. Pravdou ale je, že ti, kdo měli v dětství v rodině dobré zázemí, které podporovalo rozvoj jejich vztahových dovedností a emoční inteligence, bývají vůdčími a charizmatickými osobnostmi. Mnoho z nich má ale ostych a zůstává v jisté formě samoty a izolace od ostatních lidí.

•Nadaní lidé jsou povýšení.

Mohou tak skutečně působit a bude to jen jejich obrana před vlastní přecitlivělostí. Jinak je to úplně chybné tvrzení. V hloubi duše o sobě totiž pochybují. Jsou těmi prvními, kdo vidí, co na sobě musí ještě zlepšit a kam se posunout. Jejich perfekcionismus, který je ostatními vnímán jako povýšenost, je ve skutečnosti spíše známkou pochybování o sobě samém.

•Nadaní lidé jsou sebevědomí.

Může přetrvávat názor, že vysoká inteligence znamená automaticky vysoké sebevědomí. Většinou je to ale právě naopak. Známkou vysoké inteligence je, že sama o sobě pochybuje. Tito lidé spíš vnímají to, co všechno ještě nevědí a neumějí, než to, co už umějí a vědí. Často si vůbec neuvědomují, že to, co dokážou, není u všech lidí samozřejmé. Jejich perfekcionismus je vede k tomu, co ještě neznají, a k přehlížení nebo podceňování toho, co už umějí. Jen mávnou rukou nad tím, co všechno ovládají, a trápí se tím, co všechno se jim nedaří. V porovnání s druhými mají spíš tendenci se podceňovat.

•Nadaní lidé jsou úspěšní.

Často se zaměňují inteligence a výkon, schopnosti a úspěch. Jedno ale vůbec nemusí souviset s druhým. Pro úspěch je nutná určitá míra sociální adaptability – schopnost přizpůsobit se většinové společnosti. Nadaní lidé se ale vyznačují kvalitativně odlišnou inteligencí, která může být zdrojem nepřizpůsobení a neúspěchu i za cenu vysoké snahy ze strany nadaných to překonat.

•Nadaní lidé mají IQ vyšší než 130.

Za superiorní inteligenci se považuje IQ vyšší než 130. Ale IQ není zdaleka jediné kritérium a jediný indikátor inteligence. V posledních letech se ozývají i hlasy zpochybňující klasické IQ testy. Mnohem důležitější je emoční a sociální inteligence. A také do této skupiny by měli být zařazeni i lidé s výjimečným nadáním – nadaná baletka, výjimečný sportovec, nadprůměrný kuchař –, i když třeba nedosahují IQ 130. Tato skupina lidí se sice vyznačuje nadprůměrnou, tedy kvantitativně jinou inteligencí, zásadní ale je, že jejich inteligence je také kvalitativně jiná – že myslí jinak, že jsou to lidé s odlišným fungováním a nastavením psychických funkcí. A to je pro jejich život to nejpodstatnější.

O inteligenci a inteligentních lidech existuje mnoho mýtů a předsudků. Stejně tomu bylo kdysi i s lidmi vyznačujícími se podprůměrnou inteligencí. Trvalo velmi dlouhou dobu, než společnost pochopila, že je nutné o tyto lidi pečovat specifickým způsobem. Přesto se tak nakonec stalo. Dnes je potřeba naopak podpořit a pochopit lidi, kteří se nacházejí na přesně opačné straně Gaussovy křivky rozložení inteligence v populaci: o lidi nadané. A hlavně pochopit, že se nejedná jen o vyšší inteligenci, ale především o celou řadu osobnostních charakteristik a problémů s přizpůsobením se většinové společnosti, které jsou s takovou inteligencí automaticky spojeny.

TROCHU NEUROVĚD

Odlišné fungování mozku

„Všeobecnou vlastností lidí je rozmanitost.“

Michel de Montaigne

Jak už jsme naznačili vpředchozí kapitole, nadaní jedinci mají odlišné fungování mozku. Čím konkrétně se tedy vyznačuje? Avčem především se odlišuje od běžné populace? Velký posun vpoznatcích omozku nastal srozvojem neurověd asmožností vidět procesy vmozku vreálném čase prostřednictvím zobrazování metodou nukleární magnetické rezonance. Díky tomu také mohly pokročit výzkumy nadaných jedinců, které prokázaly specifičnost fungování jejich mozku.

Zobrazení mozku prostřednictvím metody magnetické rezonance poskytuje omozku nadaných velké množství informací – otvaru astruktuře mozkových struktur, oneuronových spojích ajejich fungování. Unadaných jedinců byl díky této metodě zjištěn výrazně vyšší počet spojů mezi neurony, než je tomu uběžné populace.

Funkční magnetická rezonance mapuje mozkové odezvy na vnější nebo vnitřní podněty aposkytuje tím obraz mozku vrůzných fázích: během aktivity, kdy je stimulován nějakým intelektuálním úkolem, nebo ve stavu emocionálního vypětí či ve stavu naprostého klidu. Na základě toho jsou kdispozici informace otěch oblastech mozku, které jsou pro daný typ činnosti využívány, ojednotlivých nervových okruzích iorychlosti zpracování informací aúkolů. Získáváme tím vlastně jakousi mapu mozku nadaných jedinců, takový „občanský průkaz“ jejich fungování mozku.

Nejvýstižnějším slovem pro popis fungování mozku nadaných lidí je slovo hyper, česky příliš. Mozek nadaných pracuje rychleji. Nadaní mívají výraznější citové prožívání aemocionální reakce, více vnímají vjemy zokolí, více přemýšlejí, rychleji jednají. Žijí zkrátka smnohem větší intenzitou než běžní lidé. To může být přínosné, anebo taky devastující, záleží na tom, zda stakovým potenciálem jeho nositelé umějí zacházet.

Průměrná rychlost přenosu informací vnervové síti je zhruba 2 m/s. Různí lidé zpracovávají informace různě rychle (ataké různé oblasti mozku pracují sodlišnou rychlostí). Mozek nadaných jedinců se ale nachází vpermanentním stavu zvýšené aktivace azvýšené rychlosti zpracování podnětů ainformací, přičemž rychlost je přibližně o0,05 m/svyšší na jeden bod inteligenčního kvocientu. Krátkodobá paměť nadaných jedinců bývá také mnohem efektivnější než uprůměrné populace. Jsou schopni udržet vmysli sedm položek najednou, zatímco většina lidí jen čtyři.

Ve věku 7–12 let dochází kzániku těch spojů mezi neurony, které nejsou běžně využívány, anaopak kposilování těch, jež využívány jsou. Navíc postupně svývojem mozku dochází kprocesu myelinizace, při kterém se na povrchu axonů (výběžků neuronů) vytváří další funkční vrstva. Myelin způsobuje, že vedení elektrických signálů mezi neurony je ve výsledku rychlejší. Unadaných jedinců dochází kprocesu myelinizace mnohem rozsáhleji, čímž se právě vysvětluje, že utěchto jedinců probíhá mentální činnost rychleji.

Je tedy jasné, že mozek nadaných je jeden velký hukot, kde dochází ke zvýšené rychlosti zpracování informací. Je to, jako by nadaní měli vhlavě křečka, který se bez přestání točí velkou rychlostí vkolečku. Jedná se ovysokou mentální výkonnost nebo eficienci, mohli bychom říci ihypereficienci (vprotikladu kmentální deficienci). Takový způsob fungování mozku nabízí skvělé příležitosti, je ale také zátěží, neboť myšlení je hůře zvladatelné. Na konzultacích od nadaných lidí nejčastěji slýchávám následující:

–„Pořád oněčem přemýšlím. Ikdyž nepracuji, stále vlastně promýšlím různé možnosti pro svou práci. Nikdy si vpodstatě nedokážu jen tak odpočinout. Jeto vyčerpávající.“

Divergentní způsob myšlení

Elemiah Thot

Marie, 15 let

Raffael, 11 let

„Neuro-praváci“

Tiana

Levá hemisféra

Konkrétní

Nízká latentní inhibice

Heterogenní ahomogenní inteligence